ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24.09.2018 р. Справа № 914/1743/18

Господарський суд Львівської області у складі судді М. Синчука, розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни, м.Київ,

до відповідача: Закритого акціонерного товариства «ПБО «Львівміськбуд», м.Львів,

про стягнення 4 404 046,40 грн,

визнав подані матеріали недостатніми для відкриття провадження у справі, враховуючи наступне.

Господарський процесуальний кодекс України у статтях 162, 164 встановлює низку вимог до позовної заяви та до документів, які додаються до неї. Однак позивач не дотримався деяких з них, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Так, відповідно до ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, всупереч вимог даної норми закону, позовна заява не містить всіх необхідних реквізитів, які передбачені ст. 162 ГПК України.

Позивачем долучено до позовної заяви копію договору кредитної лінії від 31.01.2008р. №06-08 та додаткову угоду до даного договору від 30.04.2008р. Однак позовна заява не містить жодної інформації про те, в кого саме наявні оригінали договору кредитної лінії від 31.01.2008р. №06-08 та додаткової угоди до даного договору від 30.04.2008р.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено документи, що додаються до позовної заяви. Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів, а також документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Як доказ направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, позивачем долучено до позовної заяви поштовий опис вкладення в цінний лист з якого вбачається, що відповідачу було направлено позовну заяву від 04.09.18р. №3/3836 з додатками (розрахунок заборгованості за кредитним договором, заява про звільнення від сплати судового збору).

В той же час, даний опис вкладення не може вважатись належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви, оскільки такий свідчить про те, що відповідачу скерована позовна заява від 04.09.18р. №3/3836, а до суду позивачем подано позовну заяву від 04.09.18р. №3/3838.

Більше того, згідно долученого до позовної заяви поштового опису вкладення, позивачем не направлено відповідачу копію договору кредитної лінії від 31.01.2008р. №06-08 та додаткову угоду до даного договору від 30.04.2008 р. Жодних посилань на те, що оригінали чи копії відповідних договорів наявні у відповідача, позовна заява не містить.

Окрім того, всупереч вимог ст.164 ГПК України, позивачем не долучено до справи документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, позивачем долученого до позовної заяви заяву про звільнення його від сплати судового збору, щодо якого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позову майнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», з 1 січня 2018 року для працездатних осіб встановлено прожитковий мінімум на рівні 1762,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 4 404 046,40 грн, а відтак при поданні даного позову, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 66 060,70 грн.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульовано ст. 8 Закону України « Про судовий збір».

Зокрема законодавець визначив, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З системного аналізу наведеного положення закону випливає, що суд може звільнити сторону від сплати судового збору враховуючи її майновий стан за наявності однієї із наведених умов.

Зокрема позивач посилається на те, що у банку фактично немає жодного доходу, оскільки банківська діяльність не здійснюється, триває ліквідаційна процедура банку, тому усі кошти, одержані в результаті ліквідації, в силу закону направляються виключно на погашення вимог кредиторів згідно черговості.

Обґрунтовуючи своє клопотання позивач також посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях відзначає, що судовий збір має бути розумним, тобто таким, що з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Невиправдано високий розмір судового збору, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя (рішення від 26 липня 2011 року у справі "Ееоргел та Ееоргетта Стоїческу проти Румунії", заява №9718/03).

Позивач цитує позицію Європейського суду з прав людини викладену в рішення від 20 травня 2014 року у справі "Шишков Проти Росії", згідно якої з метою дотримання балансу між інтересом держави у стягненні судового збору та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представляти свою позицію та захистити інтереси в суді суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію

Отже, як національне законодавство так і практика Європейського суду з прав людини, визначають можливість суду звільнити заявника від сплати судового збору за умов доведення ним свого важкого майнового стану.

Суд відзначає, що обов'язковою умовою для звільнення від сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору. При цьому, обов'язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

Заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в цілому мотивована перебуванням банку у процедурі ліквідації, та відповідно, не здійсненням банківської діяльності та відсутністю доходу.

Однак, позивачем не подано суду належних доказів на підтвердження відсутності коштів для сплати судового збору, а сам по собі факт перебування банку на стадії ліквідації та призначення на управління банком Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не доводить відсутності у банку коштів та неможливість виділення ним коштів на оплату судового збору на даний час.

Крім того, суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001, згідно із якою вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Позивач обґрунтовує заяву про звільнення його від сплати судового збору тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік. Зокрема позивач посилається на п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої суд може звільнити заявника від сплати судового збору, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд звертає увагу на те, що обов'язковою умовою для звільнення від сплати судового збору за наявності підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» , є наявність позивача - фізичної особи.

В той же час, позивачем у справі є юридична особа.

Приписи статті 8 Закону України "Про судовий збір" не встановлюють для юридичних осіб права на відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

З огляду на викладене заява позивача про звільнення його від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст.164, ч. 1 ст. 172, ч. 1 та 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Уповноваженої особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіної Марини Анатоліївни до відповідача: Закритого акціонерного товариства «ПБО «Львівміськбуд» про стягнення 4 404 046,40 грн - залишити без руху.

2. Надати позивачу строк у 10 (десять) календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення таких недоліків:

2.1. Привести позовну заяву у відповідність до вимог ст.162 ГПК України.

2.2. Надати суду докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

2.3. Надати суду належні докази направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набрала законної сили 24.09.2018 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Синчук М.М.