РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/6828/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (м. Київ)

До Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (м. Київ)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Київська міська клінічна лікарня № 3

Про визнання договору продовженим та визнання договору укладеним

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Жук О.Б.

Від відповідача: Костюк О.М.

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про:

- визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. продовженим строком на 2 роки та 364 дні;

- визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. укладеним в редакції, яка підписана позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від орендодавця чи балансоутримувача не надходило заяв про відмову від продовження терміну дії договору № 1832-1 від 31.03.16., та тим, що станом на день звернення з позовом до суду позивачу не було скеровано підписаних редакцій договорів оренди приміщень за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 26.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.06.18. відкрито провадження у справі № 910/6828/18, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Київську міську клінічну лікарню № 3 (ідентифікаційний код 05415958) та призначено підготовче засідання у справі на 03.07.18.

02.07.18. від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проти позову заперечує з підстав того, що позивача було в установлений на те строк повідомлено про закінчення строку дії Договору оренди № 1832-1 від 31.03.16., про необхідність звільнити орендовані приміщення та повернути їх за актом приймання-передачі.

03.07.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 24.07.18.

24.07.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 28.08.18.

28.08.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/6828/18 до судового розгляду по суті на 18.09.18.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 18.09.18. судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 18.09.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.16. між відповідачем (Орендодавець), позивачем (Орендар) та третьою особою (Підприємство-Балансоутримувач) укладено Договір № 1832-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору від 20.03.15. № 18320) (далі - Договір), за умовами пунктів 1.1, 2.1 якого Орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 23.02.16. № 9 передає, а Орендар приймає в оренду нежиле приміщення загальною площею 29,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 9.1 та є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє з 31.03.16. до 29.06.17.

Відповідно до п. 9.4 Договору він припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено.

Згідно з п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Позивач наголошує на тому, що від Орендодавця чи Підприємства-Балансоутримувача не надходило жодних заяв про відмову від продовження дії Договору протягом одного місяця після закінчення Договору.

На підставі вказаного позивач просить суд визнати Договір № 1832-1 від 31.03.16. продовженим строком на 2 роки та 364 дні (до 19.09.18.).

Далі, позивач вказує, що 30.06.17. рішенням Постійної комісії Київради з питань власності, оформленим протоколом № 55 від 30.06.17. було продовжено позивачу оренду нежилого приміщення загальною площею 29,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3, з підстав чого позивач направив відповідачу клопотання про укладення нової редакції Договору.

За твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед", відповідач не направив позивачу підписану редакцію договору про внесення змін до істотних умов Договору, з огляду на що просить суд визнати договір № 1832-1 від 31.03.16. укладеним в редакції, яка підписана позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своє правовою природою Договір є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до Протоколу № 55 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.06.17. погодили продовжити ТОВ «Діамед» оренду приміщення нежилого приміщення загальною площею 29,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3.

Як відзначалось судом, згідно з п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідного договору про продовження строку дії Договору на той самий строк та на тих самих умовах між сторонами не підписано.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Частиною 4 ст. 188 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Матеріали справи містять клопотання від 12.10.17. щодо укладення нової редакції Договору оренди приміщень за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3 та вимогу від 16.11.17. щодо укладення вказаного Договору, адресовані Орендодавцю та Підприємству-Балансоутримувачу. Однак, вказані клопотання та вимога не містять доказів, що позивачем було направлено проект відповідного договору для його розгляду, підписання чи надання заперечень відповідачем та третьою особою шляхом складання протоколу розбіжностей; проект такого договору не вбачається з додатків до вказаних клопотання та вимоги, оскільки додатки в них взагалі відсутні.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строк дії договору оренди є його істотною умовою.

Відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 22.09.11. №34/6250 (далі - Положення), ним врегульовано відносини: передачі в оренду (суборенду) цілісних майнових комплексів, будівель, споруд, приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва; оцінки об'єкта оренди; порядок передачі майна в оренду на конкурсних засадах та без проведення конкурсу; порядок укладання договорів оренди та порядок внесення змін до договорів оренди.

Згідно з п. 12.1 Положення, внесення змін до договору оренди здійснюється за згодою орендодавця та орендаря.

Пунктом 12.2. Положення встановлено, що метою розгляду питання про зміну умов договору оренди орендар подає заяву та три підписані ним примірники змін до договору до орендодавця.

З метою розгляду питання про зміну істотних умов договору оренди орендар подає заяву, три підписані ним примірники змін до договору та, у випадках, визначених законом, звіт про оцінку об'єкта оренди до Головного управління, райдержадміністрації або підприємства, яке є орендодавцем до закінчення строку дії договору (п. 12.5 Положення).

Орендодавець розглядає подані зміни до договору та в установлені законом строки приймає рішення про їх підписання. Один примірник змін до договору, підписаний орендодавцем, або обґрунтована відмова в підписанні змін направляється орендарю. Зміна істотних умов договору оренди здійснюється за згодою орендодавця та орендаря з обов'язковим попереднім погодженням таких змін Головним управлінням (п. п. 12.2, 12.3 Положення).

Далі, згідно з п. 12.6 - п. 12.9 Положення, райдержадміністрація або підприємство, яке є орендодавцем, протягом 15 робочих днів опрацьовує подані документи та надає до Головного управління пропозиції щодо зміни істотних умов договору оренди, підписані ними примірники змін до договору та, у разі необхідності, звіт про оцінку об'єкта оренди для проведення рецензування. З урахуванням результатів рецензування звіту про оцінку Головне управління протягом 30 календарних днів з дати отримання документів готує і надає до Комісії узагальнені пропозиції щодо зміни істотних умов договору оренди. Комісія на своєму засіданні розглядає надані пропозиції та за результатами розгляду погоджує або відмовляє в погодженні питання щодо зміни істотних умов договору оренди. Орендодавець, на підставі рішення Комісії, погоджує або відмовляє в погодженні зміни істотних умов договору оренди, про що видає відповідний розпорядчий документ.

Відповідно до п. 12.4 Положення, орендарю може бути відмовлено в зміні істотних умов договору оренди у випадку якщо: орендоване майно необхідне для власних потреб територіальної громади міста Києва; орендар не виконував або порушував умови договору оренди, в тому числі в частині своєчасної сплати орендної плати, цільового використання об'єкта; прийнято рішення про реконструкцію об'єкта нерухомості, у зв'язку з чим неможлива подальша експлуатація об'єкта оренди; об'єкт оренди включений до переліку об'єктів, які зарезервовані для розміщення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємств, установ, організацій; прийнято рішення про включення об'єкта до переліку об'єктів майна, які не можуть бути об'єктами оренди; прийнято рішення про приватизацію об'єкта оренди.

Зважаючи, що позивач звернувся з позовом як про визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. продовженим строком на 2 роки та 364 дні так і про визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. укладеним в редакції, яка підписана позивачем, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач помилково ототожнює правовий інститут пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах), закріпленого ч. 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правового інституту продовження договору оренди на новий строк внаслідок переважного права добросовісного орендаря (ч. 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), та внесення змін до істотних умов договору оренди, реалізація якого в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.

При цьому вимоги позивача є взаємовиключними, а приписами п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 «Про судове рішення» передбачено, що резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно.

Не приймаються судом листи відповідача від 11.01.18., від 29.01.18., 28.02.18., як такі, що стосуються приміщення за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, площею 32,4 кв.м, а не 29,3 кв.м.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу відповідно не прийняті до уваги як необґрунтовані жодними доказами та безпідставні.

Таким чином, виходячи з наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед".

З огляду на приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.09.18.

Суддя Т.М. Ващенко