КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2018 р. Справа№ 910/1523/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Кропивної Л.В.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від позивача - Хлєбнікова С.Г.,

від відповідача - Плюти Р.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 07.05.2018 (повне рішення складено 21.05.2018, суддя Балац С.В.)

у справі № 910/1523/17

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Прямий",

про стягнення 96000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" (далі - ТОВ "Мун рекордс") звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" (далі - ТОВ "Воля-кабель", відповідач) 96000 грн. компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта авторського права - публічним сповіщенням шляхом ретрансляції музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ОСОБА_4) без відповідного дозволу правовласника та без виплати авторської винагороди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 у справі №910/1523/17 позов задоволено повныстю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" на поточний рахунок Організації в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" 96000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2018, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1523/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель".

В судовому засіданні 07.08.2018 оголошено перерву до 21.08.2018.

У відповідності до ч. 10 ст. 32 ГПК України та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 для розгляду справи № 910/1523/17, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Дідиченко М.А., сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Верховець А.А.

Ухвалою від 20.08.2018 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/1523/17 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Верховець А.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 задоволено заяву Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про відвід судді Верховця А.А. у справі № 910/1523/17, матеріали справи передано для визначення складу суду відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018, для розгляду справи №910/1523/17 сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В.(головуючий), Остапенко О.М., Кропивна Л.В.

Ухвалою від 22.08.2018 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/1523/17 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Кропивна Л.В., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга не підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Організація є організацією колективного управління відповідно до свідоцтва про облік організації колективного управління від 24.01.2011 №18/2011.

Між Організацію та ТОВ "Мун рекордс", як Видавником, укладено договір про управління майновими авторськими правами від 17.05.2012 № 17052012/01 (далі - Договір № 17052012/01), відповідно до умов якого Видавник доручає Організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на Твори, перелік яких додається до цього договору, а сам - дозволяти від імені видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті)зв їх використання способами, передбаченими п. 2.2 цього договору (п. 2.1 Договору № 17052012/01).

Положеннями пункту 3.2.7 Договору № 17052012/01 передбачено, що у разі виявлення порушень майнових прав, видавник надає Організації необхідні повноваження для захисту прав та здійснення представництва інтересів правовласника в суді.

Згідно з умовами Договору № 17052012/01 Видавником надана декларація об'єктів авторського права, переданих в управління музичних творів, зокрема, твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_4).

Видавник отримав майнові авторські права на вказаний твір на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 26.04.2012 № 26/04/12 та додатку 15 до нього.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон № 3792), майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до статті 45 Закону № 3792 суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону № 3792 можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб'єктам.

За наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону № 3792, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підставі Договору № 17052012/01 та декларації Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на спірний музичний твір.

А відтак, на підставі одержаних повноважень за вказаними договорами, статті 21 ГПК України, статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) до Організації перейшло право на звернення за захистом порушених майнових авторських прав ТОВ "Мун рекордс".

За твердженням Організації, ІНФОРМАЦІЯ_2 на телеканалі "Тоніс" (правонаступником якого є третя особа), доступ до трансляції якої отримано від відповідача, в рамках телевізійної передачі "ІНФОРМАЦІЯ_3" відбулось публічне сповіщення спірного твору - музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_4), про що Організацією складено акт від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 04/09/2016-1 та здійснено відеофіксацію.

Причиною спору у справі стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь Організації в інтересах ТОВ "Мун рекордс" компенсації в сумі 96000,00 грн. у зв'язку з порушенням майнових авторських прав.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 74 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Оскільки, Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, зазначені вище договори про передачу майнових авторських прав є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (презумпція правомірності правочину за ст. 204 Цивільного кодексу України), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач набув майнові авторські права на спірний твір та став суб'єктом авторського права в розумінні Закону, а Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на спірний музичний твір на території України.

Відповідно до статті 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Як підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_2, представником Організації ОСОБА_12 здійснено відеозапис публічного сповіщення музичних творів, які пролунали в рамках телевізійної передачі "ІНФОРМАЦІЯ_3", що мала місце на телеканалі "Тоніс", доступ до трансляції якої отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель", про що складено акт від 04.09.2016 № 04/09/2016-1, у якому зафіксовано, зокрема, публічне сповіщення музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Факт публічного сповіщення спірного музичного твору засвідчується відеозаписом на диску.

Заперечуючи проти позову та в основу доводів апеляційної скарги відповідач вказав, що отримав права на ретрансляцію телеканалу "Тоніс" на підставі договору від 01.10.2012 № 04-10/12-ТОНІС, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Тоніс» (третя особа), яким передбачено, що компанія надає провайдеру право на ретрансляцію програми у цифровому і аналоговому форматі.

Також, відповідач посилається на ліцензійну угоду від 15.12.2014 № №114-B/BMF4, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Тоніс» (ліцензіатом) та ОСОБА_10 (ліцензіаром), відповідно до пункту 2.1. якої та пункту 1 додатку № 1 від 15.12.2014 до угоди ліцензіар передає ліцензіату невиключну ліцензію на використання Твору - ІНФОРМАЦІЯ_3 (частини 1 та 2) на ТБ території (території України), в строк і способом згідно з умовами і визначенням даної угоди.

Під використанням твору відповідно до пункту 1.1.5. угоди розуміється професійна діяльність ліцензіата, яка полягає в публічному сповіщенні твору будь-яким способом мовлення (ефірного, супутникового, кабельного та мережі Інтернет) на території ТБ.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 24.12.2015 до ліцензійної угоди від 15.12.2014 №114-B/BMF4 строк дії ліцензійної угоди подовжено до 31.12.2016.

За умовами угоди від 23.01.2014 № №23/01/27, укладеною між ОСОБА_4 (правовласником) та ОСОБА_10 (артистом), відповідно до умов якої правовласник є єдиним володарем виключних майнових прав інтелектуальної власності на музичний твір з текстом з назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1", виконаний в рамках аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_3", надалі "Пісня".

Згідно з пунктами 1.1. та 1.2. угоди правовласник надає, а артист приймає невиключні права (невиключний дозвіл, ліцензію) використовувати Пісню, в тому числі в рамках аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_3", без обмежень за способами (формами), територією використання на строк з дати укладення угоди до 31.12.2026 з правом передання всього чи частини обсягу прав, отриманих за Угодою, третім особам, в т.ч. - телеканалам Інтер плюс, Тоніс, M2, Перший національний, визначення умов надання здійснюється артистом самостійно.

Зокрема, артисту надаються наступні невиключні права щодо пісні:

- право опублікування, в т.ч. повторного;

- право публічної демонстрації, публічного виконання, публічного показу;

- право публічного сповіщення або ретрансляції (повторного публічного сповіщення), у тому числі зафіксованих у фонограмах і (або) відеограмах у передачах ефірного, супутникового телебачення або радіомовлення, а також у передачах кабельного телебачення і (або) радіомовлення чи через мережу Інтернет.

Всі права (дозволи) згідно цього розділу угоди надаються з дати укладення Угоди (пункт 1.4. Угоди), тобто з 23.01.2014.

Пунктом п. 32 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", зокрема, визначено, що ретрансляція провайдерами телерадіопрограм та передач мовлення є їх повторним публічним сповіщенням, а тому обов'язковим є одержання відповідної згоди суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на використання твору, виконання, фонограми, відеограми та виплата винагороди відповідним суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав (статті 15, 35, 36, 39, 40, 43 Закону).

Відповідно до рекомендацій державної служби інтелектуальної власності України "Рекомендації для телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги щодо публічного використання об'єктів авторського права і суміжних прав", використання провайдерами програмної послуги об'єктів авторського права допускається тільки з дозволу суб'єкта цих прав.

Проте, матеріали справи не містять укладеного між відповідачем та суб'єктом авторського права чи організації колективного управління договору, щодо використання спірного об'єкту авторського права у даній справі (музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_4).

Тобто, твердження відповідача про те, що провайдер програмної послуги не несе відповідальності за використання об'єктів інтелектуальної власності (об'єктів авторського права), що передаються його мережами спростовуються тим, що спір у даній справі виник саме внаслідок використання конкретного об'єкту авторського права способом повторного публічного сповіщення відповідачем без належного дозволу, а саме договору, укладеного між відповідачем та суб'єктом авторського права чи організації колективного управління щодо використання об'єкту авторського права та без сплати авторської винагороди, майнові авторські права на які належать позивачу.

Втім, матеріали справи не містять докази на підтвердження набуття майнових авторських прав на спірний твір відповідачем.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, договір від 01.10.2012 № 04-Ю/12-ТОНІС не є авторським договором та не розповсюджує свою дію на майнові авторські права на спірний твір, який є предметом спору, а врегульовує правовідносини між відповідачем та третьою особою щодо використання об'єктів суміжних прав, які не є предметом спору.

Тобто, відповідач здійснив використання шляхом повторного публічного сповіщення (ретрансляції) спірного музичного твору без згоди правоволодільця, тим самим порушивши авторські права.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Матеріалами справи підтверджується, що виключні майнові авторські права на спірний музичний твір належать ТОВ "Мун рекордс" та перебувають в управлінні Організації, в свою чергу відповідач не надав докази укладення угод із правовласниками, які б дозволяли публічне сповіщення такого твору шляхом ретрансляції, тобто використання відповідачем спірного твору відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди.

У свою чергу, використання твору без дозволу суб'єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього ж Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Організацією у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено компенсацію в сумі 96000 грн. із розрахунку 30 мінімальних заробітних плат за публічне сповіщення одного музичного твору.

Колегія суддів зазначає, що у визначенні розміру такої компенсації слід виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд встановивши порушення відповідачем майнових авторських прав, належних позивачу не навів будь-яких доводів та обґрунтування застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення компенсації в сумі 96000,00 грн., задовольнивши позов повністю.

Виправляючи вказане порушення норм процесуального права, апеляційний суд враховує, що у пункті "г" частини першої статті 52 Закону встановлено, що за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Пунктом "г" частини другої вказаної статті передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Тобто, використання твору без дозволу суб'єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього ж Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Позивач визначив компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат на день подання позову (3200,00 грн.) за використання об'єктів авторського права шляхом повторного публічного сповіщення одного твору на загальну суму 96000,00 грн.

На думку колегії суддів, підлягає застосуванню приписи пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII (установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року).

У визначенні розміру компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

У пункті 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" зазначено, що розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив ретрансляцію одного музичного твору.

Докази, які б підтверджували повторність правопорушення, суду не надано.

За вказаних обставин, застосувуючи до спірних правовідносин принципу розумності та справедливості, необхідності дотримання справедливого балансу використання та виконання сторонами своїх прав та обов'язків, відсутність обтяжуючих факторів, приймаючи до уваги, що порушення відповідача не носить систематичний характер, відсутність доведення намірів позивача зашкодити правам позивача, колегія суддів дійшла висновку про застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення компенсації в мінімальному розмірі 17620,00 грн., що становить 10 розмірів заробітної плати із застосуванням розрахункової величини у розмірі 1762,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII в редакції Закону України від 15.05.2018 № 2415-VIII, який набрав чинності станом на дату ухвалення даної постанови) буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Отже, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення господарського суду прийняте внаслідок порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), а тому підлягає скасуванню в частині повного задоволення позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України.

У справі належить прийняти нове рішення про часткове задоволення позову із стягненням з відповідача на користь позивача в особі Організації 17620,00 грн. компенсації.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, підлягають перерозподілу судові витрати по сплаті судового збору за подання позову, апеляційних скарг, касаційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог згідно ст. 129 ГПК України.

Так, з відповідача на користь позивача належить стягнути 969,10 грн., а з позивача на користь відповідача 2157,90 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 у справі № 910/1523/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. Позов задовольнити частково.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, поверх 4; код 30777913) на поточний рахунок Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 23, офіс 916; код 37396151) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" (03087, м. Київ, вул. Іскрівська/Міцкевича, буд. 9/9; код 36883133) 17620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп. компенсації та судовий збір в сумі 969 (дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 10 коп.

6. Стягнути з Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, поверх 4; ідентифікаційний код 30777913) 2157 (дві тисяч сто п'ятдесят сім) грн. 90 коп. судового збору.

7. В решті позову відмовити.

8. Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.09.2018.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Л.В. Кропивна