ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 903/554/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Берднік І.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 (головуючий суддя: Гудак А.В., судді: Розізнана І.В., Філіпова Т.Л.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій"

до Луцької міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фізичної особи - підприємця Геруна Юрія Євгенійовича,

про скасування рішення Луцької міської ради № 68/4 від 24.12.2014,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 зупинено апеляційне провадження у справі № 903/554/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Луцької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізична особа - підприємець Герун Ю. Є., про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014, за апеляційною скаргою Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 до закінчення перегляду Верховним Судом рішення у справі №903/523/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Данильчука Анатолія Вікторовича, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: фізичної особи - підприємця Геруна Ю.Є., Луцької міської ради, про визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок; скасування записів про державну реєстрацію земельних ділянок; поновлення записів про земельну ділянку, в порядку касаційного провадження та набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи №903/554/17.

26.06.2018 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Приватне акціонерне товариство "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" безпосередньо до Касаційного господарського суду подало касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі № 903/554/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2018 року у справі №903/554/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Берднік І.С.

Відповідно до частини 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

12.07.2018 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження та розгляд касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення сторін.

Одночасно, вказаною ухвалою витребувано з Господарського суду Волинської області матеріали справи №903/554/17, які фактично надійшли до Верховного Суду 03.09.2018.

Приватне акціонерне товариство "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" (позивач, скаржник) мотивує свою касаційну скаргу тим, що судове рішення прийнято з порушенням і неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України.

Позивач вказує, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Скаржник зазначає, що постанова Рівненського апеляційного господарського суду, що є предметом розгляду Верховним Судом у справі №903/523/17, набрала законної сили 12.02.2018, та вважає, що перегляд вказаної постанови Верховним Судом не є перешкодою для перевірки суттєвих обставин, які встановлені судом першої інстанції у даній справі при її перегляді в апеляційному порядку, а конкретні обставини даної справи надають можливість розглянути спір без очікування остаточного вирішення справи №903/523/17.

На думку позивача, необґрунтоване зупинення провадження у даній справі призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997.

З урахуванням зазначеного, скаржник у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі №903/554/17 в частині зупинення провадження у справі та передати справу №903/554/17 до Рівненського апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі №903/554/17 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, доходить висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч.ч.1,3 ст.304 Господарського процесуального кодексу України, у редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017 (далі - ГПК України), ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених п.п.2 і 3 ч.1 ст.287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Зупиняючи апеляційне провадження у справі №903/554/17 до закінчення перегляду Верховним Судом рішення у справі №903/523/17 в порядку касаційного провадження та набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи №903/554/17, суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, у даній справі №903/554/17 позивачем було заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради від 24.12.2014 №68/4 "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування приміщень по АДРЕСА_1".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення Луцької міської ради від 24.12.2014 №68/4 прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки в оренду, цільового призначення земель, основ містобудування та містобудівної діяльності, і одночасно цим рішенням порушено охоронюваний інтерес позивача.

Рішенням господарського суду Волинської області від 14.03.2018 позов Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Геруна Ю. Є. про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014р., задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Луцької міської ради від 24.12.2014 року "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування приміщень на АДРЕСА_1" за № 68/4.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що в основу оскаржуваного рішення суду від 14.03.2018 в даній справі лягли обставини та висновки, викладені в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17.

В даному рішенні зазначено, що обставини, які були встановлені постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до 1. державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Данильчука Анатолія Вікторовича, 2. Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: фізичної особи - підприємця Геруна Ю.Є., Луцької міської ради про визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок; скасування записів про державну реєстрацію земельних ділянок; поновлення записів про земельну ділянку, відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України не потребують повторного доказування.

Зокрема, у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17 зазначено: "що замовником технічної документації із поділу земельної ділянки, якою користується ПрАТ "ВОПАС", на підставі якої здійснено реєстрацію є ФОП Герун Ю.Є., що також суперечить нормам ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", ст. 56 Закону України "Про землеустрій", оскільки він є неналежним заявником щодо виготовлення технічної документації.

При цьому діями відповідачів було порушено права та інтереси позивача, які випливають з договору оренди землі від 10.02.2005 року.

Отже, під час державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :22:065:0060, :22:065:0059 не дотримано вимог визначених ст. 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", ст. 56 Закону України "Про землеустрій", ст. 79-1 Земельного Кодексу України, здійснено незаконну зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :22:065:0030 та поділено земельну ділянку без згоди власника та користувача такої ділянки, а тому таку державну реєстрацію земельних ділянок з площами відповідно: 0,0472 га та 2,5753 га слід визнати недійсною".

Разом з тим, як встановлено апеляційним господарським судом, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17 було скасовано рішення господарського суду Волинської області від 14.12.2017 року у справі №903/523/17 в частині відмови в позові. Прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову, виклавши п. 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Позов Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до головного управління Держгеокадастру у Волинській області задоволити .

Визнати недійсною державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0472 га, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, цільове використання: обслуговування приміщень, кадастровий номер :22065:0060, та земельної ділянки площею 2,5753 га, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку енергетики, оборони та іншого призначення, цільове використання: обслуговування автостанції, кадастровий номер :22:065:0059, що знаходяться по АДРЕСА_1 в м. Луцьку, проведеної 26.05.2013 року державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Луцькому районі Волинської області Данильчуком А.В. на підставі технічної документації від 16.05.2013 року розробленої ТзОВ "Технічне бюро кадастру" на замовлення на замовлення підприємця Геруна Ю.Є. з поділу земельної ділянки з кадастровим номером :22:065:0030 площею 26225 кв.м, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове використання: обслуговування автостанцій, що знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Луцьку.

Скасувати записи в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку площею 0,0472 га, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, цільове використання: обслуговування приміщень, кадастровий номер :22:065:0060 та земельної ділянки площею 2,5753 га, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове використання: обслуговування автостанції, кадастровий номер :22:065:0059, що знаходяться по АДРЕСА_1 в м. Луцьку, проведеної 26.05.2013р. державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Луцькому районі Волинської області Данильчуком А. В. на підставі технічної документації від 16.05.2013р. розробленої ТзОВ Технічне бюро кадастру на замовлення підприємця Геруна Ю.Є. з поділу земельної ділянки з кадастровим номером :22:065:0030 площею 26225 кв.м, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове використання: обслуговування автостанцій, що знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Луцьку.

Державному реєстратору Управління Держгеокадастру у Волинській області поновити (внести повторно) запис в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку з кадастровим номером :22:065:0030 площею 26225 кв.м, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове використання: обслуговування автостанції, що знаходяться по АДРЕСА_1 в м. Луцьку."

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.05.2018 у справі № 903/523/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до 1. Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Данильчука Анатолія Вікторовича, 2. Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 1. Фізична особа-підприємець Герун Ю.Є., 2. Луцька міська рада про визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок, скасування записів про державну реєстрацію земельних ділянок, поновлення записів про земельну ділянку, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Луцької міської ради та розгляд призначено на 05 липня 2018 року о 10 год. 50хв. у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань №332.

Судова колегія апеляційного господарського суду відзначила, що у разі залишення без змін постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17 чи у разі скасування даної постанови суду набере законної сили рішення господарського суду Волинської області від 14.12.2017 року у справі №903/523/17, вказані обставини матимуть суттєве значення при апеляційному перегляді даної справи №903/554/17, зокрема, щодо правомірності задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради від 24.12.2014 року "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування приміщень на АДРЕСА_1" за № 68/4.

Отже апеляційний суд вважає об'єктивно неможливим розгляд апеляційної скарги у даній справі до вирішення Верховним Судом справи № 903/523/17.

Розглядаючи доводи касаційної скарги та заперечення на неї колегія суддів касаційного господарського суду доходить наступних висновків.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках: об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Положеннями пункту 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Як вірно встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 14.03.2018 по даній справі, що переглядається в апеляційному порядку, лягли обставини та висновки, викладені в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17.

При цьому, в даному рішенні місцевого суду зазначено, що обставини, які були встановлені постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17, відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України не потребують повторного доказування.

Одночасно апеляційним судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.05.2018 у справі №903/523/17 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Луцької міської ради та призначено її до розгляду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що результат розгляду вищевказаної справи Верховним Судом, а саме: чи буде залишено без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у справі №903/523/17, чи її буде скасовано і в такому разі набере законної сили рішення господарського суду Волинської області від 14.12.2017 року у справі №903/523/17, матиме суттєве значення при апеляційному перегляді даної справи №903/554/17, що свідчить про об'єктивну неможливість розгляду справи №903/554/17 до вирішення іншої справи - №903/523/17.

З огляду на зазначене, колегія суддів касаційного суду вважає, що зупиняючи провадження у справі, господарський суд апеляційної інстанції навів достатньо переконливих підстав щодо неможливості розгляду даної справи до закінчення перегляду Верховним Судом рішення у справі №903/523/17 в порядку касаційного провадження та набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи №903/554/17, а тому Рівненським апеляційним господарським судом правомірно, у межах наданих йому повноважень, винесено ухвалу про зупинення провадження у справі.

Посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що постанова Рівненського апеляційного господарського суду, що є предметом розгляду Верховним Судом у справі №903/523/17, набрала законної сили 12.02.2018, колегією суддів касаційного суду не береться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до вищевказаного пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках: об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Таким чином, для зупинення за даним пунктом необхідно встановлення факту, що зазначена інша справа саме розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства іншим відповідним судом (і при цьому вказаний пункт не встановлює, якої саме інстанції цей суд має бути) і по ній не прийнято остаточне судове рішення, яке набрало законної сили.

Також, колегія суддів касаційного суду враховує, що відповідно до ч.2 ст.125 Конституції України саме Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, тобто, є судом, який приймає саме кінцеве рішення по справі (якщо судове рішення по цій справі підлягає касаційному оскарженню), яке вже не підлягає подальшому оскарженню, а отже і можливій зміні його висновків.

Як вірно встановлено апеляційним судом по даній справі, на момент зупинення вищевказана справа №903/523/17 перебувала на розгляді саме Верховного Суду, що підтверджувалося відповідною ухвалою зазначеного суду про відкриття касаційного провадження та призначення справи до розгляду, і остаточне судове рішення по цій справі не було прийнято.

Крім того, аналогічна правова позиція щодо можливості зупинення провадження у справі до перегляду іншої справи саме Верховним Судом викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №910/13875/15, від 10.04.2018 у справі №916/3731/15 та від 17.04.2018 у справі №916/3733/15.

Колегія суддів касаційного суду по даній справі повністю погоджується з правовими позиціями, викладеними у зазначених постановах Верховного Суду, та не вбачає підстав для відступу від них.

З урахуванням викладеного колегія суддів касаційного суду вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" без задоволення, а ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі № 903/554/17 - без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ч.13 ст.8, ст.ст. 129, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі № 903/554/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі № 903/554/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

І. Берднік