Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/531/18

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання В'юненко І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1І.М."

до відповідача -1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастомс Брок"

до відповідача - 2 Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області

про визнання права власності на транспортний засіб

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_2 (ордер РН-415 № 589 від 07.08.2018 р.)

- від відповідача-1: не з'явився

- від відповідача-2: ОСОБА_3 ( дов. № 31/17-2475 від 06.07.2018 р.)

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1І.М." звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастомс Брок" та Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області про визнання права власності на транспортний засіб.

В обґрунтування позову зазначає, що правомірно набув право власності на автомобіль, однак при зверненні до відповідача 2, щодо реєстрації даного автомобіля у відповідності до норм чинного законодавства, останній відмовив у такій реєстрації. Позивач вважає, що своїми діями відповідач 2 порушує його право власності на автомобіль, тому просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 17 вересня 2018 року уповноважений представник позивача наполягав на задоволенні позову.

31 серпня 2018 року відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позивачем не подано весь перелік документів необхідний для реєстрації транспортного засобу, а тому останньому було відмовлено в реєстрації.

У судовому засіданні 17 вересня 2018 року уповноважений представник відповідача підтримав викладені у відзиві на позовну заяву обставини, проте проти задоволення позову не заперечив.

Заяви та клопотання у справі

31 серпня 2018 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечив.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08 серпня 2018 року відкрито провадження у справі 918/531/18, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04 вересня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 вересня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 17 вересня 2018 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

15 березня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1І.М." (далі по тексту - "товариство", "позивач") набув у власність транспортний засіб марки: NISSAN, модель: CABSTAR, календарний та модельний рік виготовлення: 2007, номер кузова: VWADBFTL063833603, об'єм двигуна - 2953 см3 (далі по тексту - "транспортний засіб"), що засвідчено довідкою-рахунком ОСОБА_1 ВІА № 961614.

Згідно довідки-рахунку, транспортний засіб придбаний товариством за 70 830,00 грн. в ТОВ "Кастомс Брок". Вказаний транспортний засіб отримано у власність позивачем про що міститься відмітка в довідці-рахунку директора товариства.

За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Відчуження транспортного засобу на момент його набуття позивачем у власність могло бути проведено одним із таких способів: відчуження за цивільно-правовими договорами через нотаріуса; продаж шляхом оформлення довідки-рахунку.

Таким чином, придбання товариством транспортного засобу марки: NISSAN, модель: CАBSTAR, було здійснено відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

З метою реєстрації транспортного засобу та його вільного використання, товариство звернулось до Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області з заявою про реєстрацію придбаного вказаного вантажного автомобіля з доданими документами, а саме: заява встановленої форми; оригінал довідки-рахунку серії ВІА № 961614 від 15.03.2015; оригінал митної декларації № 205070000/2014/033578 від 26.08.2014; копія сертифікату відповідності № UA. 1.178.0085712-14 від 26.08.2014; копія тимчасового талону від 20.08.2014; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу іноземної держави № 09 RF 75361 від 22.07.2007; платіжне доручення № 750 від 10.04.2015.

Як свідчать матеріали справи регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області відповідно до листа від 15.03.2016 року № 31/17-220 відмовив ТОВ "ОСОБА_1І.М." у проведенні реєстраційних дій щодо вантажного автомобіля NISSAN CABSTAR.

Свою відмову відповідач-2 обґрунтував відсутністю правових підстав для проведення державної реєстрації автомобіля, оскільки відповідно до п. 29 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, у випадку, якщо транспортні засоби перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави, обов'язковим є подання до сервісних центрів МВС реєстраційних або прирівняних до них документів такої держави.

Докази відхилені судом

Докази надані сторонами для суду не відхилялися.

Оцінка аргументів сторін і висновок суду

Позивач у позовній заяві вказує на ту обставину що відповідачі не визнають право власності на транспортний засіб.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р., N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 (1371-2009-п) яка була чинною на момент набуття транспортного засобу у власність (далі - "Порядок") документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1. видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Матеріалами справи стверджено, що позивачем та відповідачем 1 було оформлено відповідну довідку-рахунок, а отже дана дія прирівнюється до договору купівлі-продажу за яким позивач набув право власності на транспортний засіб.

З тверджень позивача та матеріалів справи суд вбачає, що позов про визнання права власності є спеціальним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту даної правової норми, право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно.

Тобто у позивача є право власності на майно, і має місце факт оспорювання належного позивачу права.

Отже, суд вбачає, що на підтвердження наявності у Позивача суб'єктивного права, на захист подано позов, останній повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його право на вказане майно, тобто право власності.

Приписами статті 34 Закону України "Про дорожній рух" та Порядку регулюються та встановлюються обов'язки продавців та покупців транспортних засобів, зокрема, щодо зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу, тощо.

Однак, реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не пов'язується із набуттям особою права власності на нього.

При цьому, в розумінні статті 334 ЦК України, позивач набув право власності на спірні автомобілі з такої передбаченої законом підстави як укладення договорів купівлі-продажу спірного майна, а документами, що підтверджують правомірність придбання позивачем оспорюваного транспортного засобу є оформлені в установленому порядку довідка-рахунок серії ВІА № 961614 від 15.03.2015 року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в своїй постанові від 13.02.18р.у справі № 910/11266/17.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зазначає, що між сторонами досягнуто всіх істотних умов договору передбачених цивільним законодавством, на виконання якого позивачем сплачено грошові кошти, а відповідачем 1 передано транспортний засіб покупцю.

Судом встановлено, ТОВ "ОСОБА_1І.М." правомірно набуло у власність спірний транспортний засіб.

Матеріалами справи стверджено, що відповідачі у справі факту набуття права власності за позивачем на транспортний засіб не визнають, відтак суд визнає даний позов правомірним.

Тому, позов підлягає до задоволення, а права позивача на майно підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на транспортний засіб марки: NISSAN, модель: CABSTAR, календарний та модельний рік виготовлення: 2007, номер кузова: VWADBFTLЦ63833603, обєм двигуна - 2953 см.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

В силу ч. 1. ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України).

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Частинами 1-3 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Положенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ОСОБА_1, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (наділ - Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до п.2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд констатує, що відповідачі у справі не визнають право власності товариства на спірний транспортний засіб, що вказує на необхідність його судового захисту, оскільки факт невизнання права власності відповідачами перешкоджає товариству використовувати усі складові які притаманні власності, зокрема володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Тому, право підлягає відновленню способом визнання права власності на спірне майно.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1І.М." (ідентифікаційний код юридичної особи 31299514, місцезнаходження юридичної особи: 35312, вул. Центральна, 38, смт. Клевань-2, Рівненський район, Рівненська область) право власності на транспортний засіб марки: NISSAN, модель: САВSТАК, календарний та модельний рік виготовлення: 2007, номер кузова: VWADBFTL063833603, об'єм двигуна - 2953 см.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 19 вересня 2018 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 5 примірників:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (35312, Рівненська обл., Рівненський р-н., смт. Клевань-2, вул. Центральна, 38);

3 - представнику позивача рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, 4-А)

4 - відповідачу рекомендованим (43000, м. Луцьк, вул. Рівненська, 112а);

5 - відповідачу рекомендованим (33024, м. Рівне, вул. Вербова, 39).