ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2018 р. Справа № 924/590/18

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Ключки Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, м. Київ

до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу „Перший національний аграрний кооператив, м. Хмельницький

про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №00011754 від 04.12.2015р. у розмірі 164975,74 грн., з яких: 48597,92 грн. заборгованість за платежами за час фактичного використання обєкта лізингу; 2476,66 грн. пеня; 88281,83 грн. збитки, повязані із вилученням обєкта лізингу; 24849,75 грн. збитки, повязані із стягненням заборгованості; 769,58 грн. 3% річних

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1 за довіреністю від 07.08.18р.

відповідач: ОСОБА_2 - за довіреністю від 12.07.18р.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області 16.07.2018 року відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, м. Київ до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу „Перший національний аграрний кооператив, м. Хмельницький про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №00011754 від 04.12.2015р. у розмірі 164975,74 грн., з яких: 48597,92 грн. заборгованість за платежами за час фактичного використання обєкта лізингу; 2476,66 грн. пеня; 88281,83 грн. збитки, повязані із вилученням обєкта лізингу; 24849,75 грн. збитки, повязані із стягненням заборгованості; 769,58 грн. 3% річних; призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду від 29.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором фінансового лізингу №00011754 від 04.12.2015р. у розмірі 164975,74 грн., з яких: 48597,92 грн. заборгованість за платежами за час фактичного використання обєкта лізингу; 2476,66 грн. пеня; 88281,83 грн. збитки, повязані із вилученням обєкта лізингу; 24849,75 грн. збитки, повязані із стягненням заборгованості; 769,58 грн. 3% річних. В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором фінансового лізингу №00011754 від 04.12.2015р.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача під час судових розглядів спору та у відзиві на позовну заяву від 03.08.2018р. проти позову заперечує. Зазначає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують заборгованість відповідача за фактичне користування обєктом лізингу, тому підстави для стягнення боргу, 3% річних та пені, відсутні. Вважає також необґрунтованою вимогу про стягнення збитків у вигляді понесеної правової допомоги.

Позивач у відповіді на відзив від 20.08.2018 року вважає твердження відповідача, викладені у відзиві на відзив, необґрунтованими, такими, що не відповідають положенням законодавства та фактичним обставинам справи. Зауважує, що договір лізинг має змішану правову природу, де лізингоодержувач користується об'єктом лізингу, а після сплати усіх лізингових платежів набуває право власності на об'єкт лізингу. Звертає увагу суду на положення абз. 2 п. 6.18 договору, у якому сторони погодилися у випадку розірвання/відмови від договору за ініціативою лізингодавця вважати лізинговий платіж платою за користування об'єктом лізингу, а оскільки такий об'єкт було повернуто лише в межах виконавчого провадження 13.02.2018 року, то за вказаний період до стягнення підлягає плата за користування об'єктом лізингу.

В підтвердження посилається на позицію ВС, викладену у постанові від 26.04.2018 року у справі №911/3483/16.

Щодо посилань на акт звірки зауважує, що після розірвання договору лізингу обов'язок щодо сплати лізингових платежів трансформувався в обов'язок щодо сплати платежів за час фактичного користування об'єктом лізингу.

Вважає необґрунтованими також твердження відповідача щодо неправомірності нарахування пені та щодо обов'язку надсилання рахунків для оплати за договором.

В частині збитків посилається на п. 8.2.3. Комерційних умов, ст. 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 ГК України.

Відповідач у запереченні на відповідь позивача від 23.08.2018 року з посиланням на п. 12.9. Комерційних умов вважає, що після вилучення об'єкта лізингу позивач зобов'язаний був за рахунок суми грошових коштів, що була фактично отримана Порше Лізинг Україна внаслідок продажу об'єкта лізингу або у разі, якщо об'єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна за рахунок ринкової вартості об'єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства, та провести зарахування платежів в порядку, визначеному п. 6.12. Контракту. З вказаного відповідач робить висновок, що позивач був зобов'язаний провести відповідне зарахування або надіслати запит щодо сплати різниці непогашених платежів. Проте, наголошує, що позивачем не надано доказів будь-якої різниці між вартістю об'єкта лізингу та залишку несплачених платежів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (Лізингодавець) та кооператив "Перший національний аграрний кооператив" (Лізингоодержувач) 04.12.2015 року укладено Договір про фінансовий лізинг № 00011754 (далі Договір), відповідно до умов якого Лізингодавець передає у розпорядження Лізингоодержувача об'єкт лізингу транспортний засіб типу VW LNF CrafterGP 35 LR HD RELOAD, шасі № WV1ZZZ2EZF6031033, 2015 року виробництва, двигун № НОМЕР_1, строком на 60 місяців, а Лізингоодержувач приймає об'єкт лізингу і сплачує суму коштів за Договором. Вартість об'єкта лізингу 778963,00 грн.; авансовий платіж 233688,90 грн.; обсяг фінансування 545274,10 грн.

Сторонами за договором лізингу також підписано Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, які є Додатком до вказаного Договору про фінансовий лізинг.

Згідно з п.п.3.1., 3.2., 3.3., 3.4. Контракту, предметом лізингу за цим Контрактом є транспортний засіб, зазначений у Договорі про фінансовий лізинг (надалі Об'єкт лізингу). Об'єкт лізингу був обраний у відповідності до специфікації Лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам Лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір Дилера-продавця, у якого ТОВ "Порше Лізинг Україна" придбало/зобов'язується придбати Об'єкт лізину. ТОВ "Порше Лізинг Україна" придбаває Об'єкт лізингу (отримує право власності на Об'єкт лізингу) та передає Лізингоодержувачу Об'єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосованого українського законодавства та цього контракту. Лізингоодержувач користується Об'єктом лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та забезпечує експлуатацію Об'єкта лізингу у відповідності до цього контракту. Після завершення строку дії цього контракту Лізингоодержувач придбаває Об'єкт лізингу у ТОВ "Порше Лізинг Україна" за купівельною ціною, що буде визначена ТОВ "Порше Лізинг Україна" з урахуванням виконання Лізингоодержувачем своїх зобов'язань щодо сплати лізингових платежів та інших платежів, які підлягають здійсненню за Контрактом.

Умовами п.4.1. Контракту передбачено, що ТОВ "Порше Лізинг Україна" зберігатиме за собою право власності на Об'єкт лізингу, в той час як Лізингоодержувач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли ТОВ "Порше Лізинг Україна" матиме право розірвати цей контракт, відмовитися від Контракту, вимагати повернення Об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Відповідно до п. 6.1. Контракту, для експлуатації Об'єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме ТОВ "Порше Лізинг Україна" лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту, та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає в себе:

- частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу);

- проценти (винагорода Порше Лізинг Україна за отримання та використання Лізингоодержувачем об'єкта лізингу);

- комісії;

- покриття витрат, пов'язаний з оплатою послуг та відшкодуванням, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Контрактом.

Нижчезазначені витрати та послуги з адміністрування та обслуговування Контракту не включаються до лізингових платежів.

- будь-які податки, що можуть застосовуватись до контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому;

- інші витрати та платіжні зобов'язання.

Такі витрати підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь Порше Лізинг Україна. Якщо Порше Лізинг Україна понесло такі витрати, лізингоодержувач зобов'язується компенсувати суму таких витрат у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту направлення Порше Лізинг Україна відповідної вимоги лізингоодержувачу.

Як вбачається з п. 6.3 Контракту, розмір лізингових платежів, що підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця, визначається в українських гривнях на день укладення контракту та зазначається у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування). При цьому діють положення щодо порядку зміни розміру Лізингових платежів відповідно до умов контракту.

У Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) відображаються Лізингові платежі з урахуванням процентів/процентної ставки за отримання та використання об'єкта лізингу, розмір якої (яких) узгоджено сторонами в контракті (п. 6.4. Контракту).

Згідно з п. 6.5. Контракту, лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок, зазначений ТОВ "Порше Лізинг Україна" у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування). Лізингові платежі у будь-якому разі не підлягають поверненню Лізингоодержувачу за винятком випадків визначених Контрактом.

Пунктом 8.2. контракту передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати Платежу (п.8.2.1. Загальних умов); штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ "Порше Лізинг Україна" (пункт 8.3.1. цього Контракту): 250 українських гривень за першу вимогу, 300 грн. за другу вимогу, 350 українських гривень за другу вимогу (якщо Порше Лізинг Україна вирішить надіслати таку третю вимогу) (п.8.2.2. Загальних умов); компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ "Порше Лізинг Україна" та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до Контракту (п.8.2.3. Загальних умов).

Якщо лізингоодержувач, відповідно до п.п.8.3. та 8.3.1. контракту, прострочить оплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, ТОВ "Порше Лізинг Україна" має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 (семи) робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, позивач надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від Контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1. Контракту.

Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Контрактом.

Лізингоодержувач погоджується, що всі строки, зазначені у цьому Контракті, є прийнятними для виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань (п.8.4. Загальних умов).

Відповідно до п. 12.9. контракту, у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту, на підставі пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо ТОВ "Порше Лізинг Україна" вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту Лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ "Порше Лізинг Україна", якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує ТОВ "Порше Лізинг Україна" будь-яку різницю між вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишились несплаченими відповідно лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою ТОВ "Порше Лізинг Україна" та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту виконання лізингоодержвачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Пунктом 13.1. контракту визначено, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу, ТОВ "Порше Лізинг Україна" має право вилучити (повернути) об'єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку, відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п.13.6. Загальних умов).

Сторонами також погоджено Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування).

За актом приймання-передачі від 24.12.2015 року транспортний засіб типу VW LNF CrafterGP 35 LR HD RELOAD, шасі № WV1ZZZ2EZF6031033, 2015 року виробництва, двигун № НОМЕР_1, передано відповідачу.

Позивач надіслав відповідачу три нагадування про несплату від 06.07.2017 року, від 17.07.2017 року та від 07.08.2017 року з проханням погасити наявну заборгованість згідно договору лізингу №00011754.

У зв'язку з несплатою боргу відповідачем, ТОВ "Порше Лізинг України" надіслав СГОК "Перший національний аграрний кооператив" вимогу №00011754 від 16.08.2017 року про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, у якій просить погасити заборгованість в розмірі 50361,15 грн. протягом трьох днів з дня отримання вимоги, протягом десяти днів - повернути об'єкт лізингу за вказаною у вимозі адресою.

Вказана вимога разом із рахунками-фактурами надіслана на адресу відповідача 21.08.2017 року.

31 серпня 2017 року позивачем та ТОВ "Порше Лізинг Україна" (довіритель) та ТОВ "Кредитекспрес ОСОБА_3Ел.Сі." (повірений) підписано акт приймання-передачі виконаних робіт за надання юридичних послуг по стягненню дебіторської заборгованостей відповідно до договору доручення від 12.06.2012 року, про те, що повіреним надано юридичні послуги довірителю по стягненню дебіторських заборгованостей, в тому числі, з СГОК "Перший національний аграрний кооператив", на загальну суму 562818,48 грн. Розмір винагороди повіреного - 81045,86 грн.

Відповідно до акту наданих послуг №306 від 30.11.2017 року за період з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року, ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" надала ТОВ "Порше Лізинг Україна" юридично-консультаційні послуги, в тому числі, по клієнту СГОВ "Перший національний аграрний кооператив" по договору №00011754 в розмірі 4681,91 грн.

21.12.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про повернення відповідачем позивачу об'єкта лізингу - транспортного засобу Volkswagen, модель crafter 35, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ2EZF6031033, рік випуску 2015, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як вбачається із акту наданих послуг №232 від 22.12.2017 року за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року, ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" надано юридично-консультаційні послуги позивачу по клієнтам, в тому числі, СОК "Перший національний аграрний кооператив" по договору №00011754 на суму 7500,00 грн.

Державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 08.02.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55457584, про виконання виконавчого напису нотаріуса №871 від 21.12.2017 року стосовно повернення від СГОК "Перший національний аграрний кооператив" об'єкта лізингу - транспортного засобу Volkswagen, модель crafter 35, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ2EZF6031033, рік випуску 2015, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2.

09 лютого 2018 року, відповідно до акту державного виконавця, об'єкт лізингу передано представнику позивача, а 12.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №55457584.

Згідно акту наданих послуг №35 від 09.02.2018 року за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року, ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" надано позивачу юридично-консультаційні послуги по клієнту СГОВ "Перший національний аграрний кооператив" на суму 9600,00 грн. Тоді ж тими ж сторонами підписано акт наданих послуг №30 про те. що ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" надано юридично-консультаційні послуги щодо вилучення об'єкта лізингу у клієнта СГОК "Перший національний аграрний кооператив". Вартість послуг - 87881,83 грн.

ТОВ "Автосоюз" надано позивачу послуги зі зберігання автомобіля - об'єкта лізингу, у лютому 2018 року на суму 400,00 грн.

Позивачем виставлялися відповідачу рахунки-фактури №№00385042 від 01.09.2017 року на сплату 2558,40 грн. інших витрат згідно договору лізингу, №59101-00390608 від 01.11.2017 року на сплату 16256,61 грн. (7840,60 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, 6784,75 грн. - проценти, 1631,26 грн. - комісії), №59101-00394014 від 01.12.2017 року на сплату 16256,61 грн. (7970,29 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, 6655,06 грн. - проценти, 1631,26 грн. - комісії), №00391537 від 02.11.2017 року на суму 509,44 грн. інших витрат згідно договору лізингу, №00394935 від 04.12.2017 року на суму 4681,91 грн. інших витрат згідно договору лізингу, №00395775 від 22.12.2017 року на 7500,00 грн. інших витрат згідно договору лізингу, №59101-00397255 від 03.01.2018 року на суму 16054,70 грн. (8232,14 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, 6191,30 грн. - проценти, 1631,26 грн. - комісія), №00401884 від 13.02.2018 року на суму 9600,00 грн. інших витрат згідно договору лізингу, №00405011 від 09.03.2018 року на суму 400,00 грн. інших витрат згідно договору лізингу.

11 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою погасити заборгованість за договором лізингу в розмірі 139481,37 грн.

Проте, оскільки відповідачем не виконано вимоги позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями статті 193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України унормовано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Нормою статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Матеріалами справи стверджується, що 04.12.2015 року між сторонами у справі укладено договір фінансового лізингу №00011754.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника), відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

На правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів, у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Зобов`язання, в силу вимог статей 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 ГК України.

Судом встановлено, що з червня 2017 року відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором фінансового лізингу, в зв'язку з чим 16.08.2017 року ТОВ "Порше Лізинг Україна" звернулось до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за договором фінансового лізингу в сумі 50361,15 грн. Цим же листом позивач повідомив, що відмовляється від зазначеного договору фінансового лізингу та вимагає повернути об'єкт лізингу протягом 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення.

Таким чином, враховуючи п. 12.13 договору фінансового лізингу, згідно з яким контракт вважається розірваним на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони, договір лізингу, в даному випадку, розірвано з 01.09.2017 року.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно з частиною 4 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, відповідач своїх зобов'язань не виконав, об'єкт лізингу у визначені строки не повернув.

Відповідно до пункту 6.18 Умов лізингу сторони погодили, що у випадку розірвання Договору за ініціативою Позивача відповідно до пункту 12 Умов лізингу лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об'єктом лізингу. Отже сторонами Договору лізингу погоджено умови щодо розміру плати за користування об'єктом лізингу після розірвання договору, а відповідний обов'язок із сплати зазначеної плати випливає із загальних умов, які визначають право особи, якій не повернуто річ після розірвання договору, вимагати від особи, яка безпідставно користується цією річчю, відшкодування плати за весь час користування цією річчю, що є способом захисту майнових прав власника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 911/3483/16 та постанові від 03.07.2018 року №904/6270/16).

З огляду на викладене суд вважає, що позивачем підставно нараховано відповідачу плату за фактичне користування об'єктом лізингу в розмірі 48597,92 грн. за період з листопада 2017 року по січень 2018 року. Тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача в цій частині спростовуються вищевикладеним.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2476,66 грн. пені за період з 15.11.2017 року по 25.06.2018 року та 3 % річних в розмірі 769,58 грн.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Згідно п. 8.2.1 додатку, у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Тобто, розмір пені що передбачений сторонами складає за кожен день (10%:365) =0,027%.

Суд, здійснивши перерахунок пені в системі "Законодавство", встановив, що позивачем здійснено нарахування поза межами шестимісячного строку, тому вірним буде наступне нарахування пені за період з 16.11.2017 року по 15.05.2018 року на суму 16256,61 грн. = 810,60 грн.; за період з 16.12.2017 року по 16.06.2018 року на суму 16256,61 грн. = 815,06 грн.; за період з 16.01.2018 року по 25.06.2018 року на суму 16054,70 грн. = 708,17 грн. На загальну суму 2333,83 грн. В стягненні 142,83 грн. пені слід відмовити.

Щодо 3% річних, то вірним буде наступне нарахування: з 16.11.2017 року по 25.06.2018 року на суму 16256,61 грн. = 296,63 грн.; з 16.12.2017 року по 25.06.2018 року на суму 16256,61 грн. = 256,54 грн.; з 15.01.2018 року по 25.06.2018 року на суму 16064,70 грн. = 212,45 грн. На загальну суму 765,62 грн. В стягненні 3,96 грн. 3% річних слід відмовити.

Щодо заявлених позивачем до стягнення збитків суд зазначає таке.

Приписами статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення. Отже, позивачу потрібно довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Положеннями п. 8.2.3. Загальних умов передбачено компенсацію будь-яких витрат, понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до Контракту.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору про фінансовий лізинг, позивач зазначає, що поніс витрати за Договором доручення від 12.06.2012, укладеного з TOB "Кредитекспрес ОСОБА_3Ел.Сі. та за Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року, відповідно до якого ТОВ "Кредитекспрес ОСОБА_3Ел.Сі. та ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" надали ТОВ "Порше Лізинг Україна" послуги щодо повернення боржником об'єкту лізингу, забезпечення виконання лізингоотримувачем грошових зобов'язань перед ТОВ "Порше Лізинг Україна" відповідно до Договору про фінансовий лізинг, вжиття заходів спрямованих на представництво інтересів позивача у виконавчому та судовому провадженні з метою вилучення майна, переданого лізингоодержувачу за Договором лізингу, та/або стягнення з боржника грошових коштів, зокрема, заборгованості зі сплати лізингових платежів, а також стоянку автомобіля.

На підтвердження вказаних витрат позивачем надано акти наданих послуг та рахунки фактури про надання юридичних послуг та платіжні доручення, на підтвердження оплати зазначених рахунків та актів, а також накладні ТОВ "Автосоюз" за зберігання автомобіля.

Проте, із наданих позивачем документів не вбачається, які саме дії (послуги) вчинялись ТОВ "Кредитекспрес ОСОБА_3Ел.Сі. та ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" з вилучення об'єкта лізингу. В наявних матеріалах справи актах та рахунках зазначено лише про надання консультаційних послуг.

В подальшому, на підставі Виконавчого напису державним виконавцем прийнято постанову від 08.02.2018 року про відкриття виконавчого провадження з повернення об'єкту лізингу.

Відповідно до Акту державного виконавця від 09.02.2018 року Об'єкт лізингу повернуто позивачу.

Вилучення об'єкта лізингу здійснювалось у межах виконавчого провадження та транспортний засіб передано стягувачу.

Крім державного виконавця, будь-яких інших осіб щодо проведення виконавчих дій залучено не було.

Інших доказів того, що позивач поніс витрати у зв'язку із залученням третіх осіб, які надавали послуги з вилучення об'єкта лізингу матеріали справи не містять.

Витрати на оплату консультативних та юридичних послуг, а також стоянку (зберігання) автомобіля також не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором фінансового лізингу.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Згідно зі статтею 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин (зокрема, відшкодування заподіяних збитків) є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Також положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків, а за частинами 1, 2 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

За таких обставин, в стягненні збитків, пов'язаних зі стягнення заборгованості, та збитків, пов'язаних із поверненням об'єкта лізингу, слід відмовити.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.07.2018 року у справі №911/2449/17.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на суму 48597,92 грн. заборгованості по платежах за час користування об'єктом лізингу, 2333,83 грн. пені та 765,62 грн. 3% річних. У стягненні 142,83 грн. пені, 3,96 грн. 3% річних, 113131,58 грн. збитків слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 73, 74, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, м. Київ до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу „Перший національний аграрний кооператив, м. Хмельницький про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №00011754 від 04.12.2015р. у розмірі 164975,74 грн., з яких: 48597,92 грн. заборгованість за платежами за час фактичного використання обєкта лізингу; 2476,66 грн. пеня; 88281,83 грн. збитки, повязані із вилученням обєкта лізингу; 24849,75 грн. збитки, повязані із стягненням заборгованості; 769,58 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу "Перший національний аграрний кооператив" (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 3/2, блок 5/2-1, код 39847648) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, буд. 1В, код 35571472) 48597,92 грн. (сорок вісім тисяч п'ятсот дев'яносто сім грн. 92 коп.) плати за фактичне користування об'єктом лізингу, 2333,83 грн. (дві тисячі триста тридцять три грн. 83 коп.) пені, 765,62 грн. (сімсот шістдесят п'ять грн. 62 коп.) 3% річних, 775,46 грн. (сімсот сімдесят п'ять грн. 46 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 142, 83 грн. пені, 3, 96 грн. 3% річних та 113131,58 грн. збитків відмовити.

Згідно з ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Повне рішення складено 17.09.2018р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 позивачу (02152, м. Київ, проспект П. Тичини, б. 1В);

3 відповідачу (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 3/2, Блок 5/2-1)

Всім рекомендованим з повідомленням.