ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2018

Справа № 910/8861/18

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом державного підприємства "Державна інвестиційна компанія"

до державного підприємства "Дирекція з будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону"

про стягнення 22 529,21 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява державного підприємства "Державна інвестиційна компанія" до державного підприємства "Дирекція з будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону" про стягнення 22 529,21 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору суборенди №НА-06/2015-01 від 11.03.2015р. належним чином не виконав взяті на себе зобов’язання по сплаті коштів за користування об'єктом суборенди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вищезазначена ухвала отримана відповідачем 25.07.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №011.

Відповідач не скористався наданими їм законом правами подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

11.03.2015 року між державним підприємством "Державна інвестиційна компанія" (орендар) та державним підприємством "Дирекція з будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону" (суборендар) укладено договір суборенди №НП—6/2015-01.

Відповідно до п.1.1 договору орендар зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати послуги з суборенди нежитлового приміщення, (надалі - послуги), а суборендар зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити надані послуги.

Цим договором регулюються правовідносини пов'язані із передачею орендарем у строкове платне користування суборендарю, для здійснення останнім його професійної діяльності, нежитлового приміщення (надалі - «об’єкт суборенди») (п.1.2 договору):

Адреса: 04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна,4. Розташування: ІІІ поверх, кабінети № № 301; 304. Загальна площа: 60,2 кв.м (п.1.21, 1.2.2, 1.2.3).

Об’єкт суборенди перебуває у користуванні в орендаря на підставі договору оренди №17/2013-01ОП від 1 квітня 2013 року з правом передачі об’єкта оренди в суборенду (п.1.3 договору).

Згідно статті 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч.1статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що термін суборенди встановлюється з дня підписання акту прийому-передачі об’єкту оренди до закінчення терміну оренди встановленого договором оренди №17/2013-0ЮП від 01 квітня 2013 року. У випадку продовження терміну дії вищезазначеного договору оренди, термін суборенди об’єкту оренди продовжується на такий самий термін.

За користування об’єктом суборенди суборендар сплачує орендарю договірну плату у розмірі 4 696,22 грн., з урахуванням ПДВ у розмірі 20%, що становить 782,70 грн. Договірна плата може бути переглянута у разі збільшення договірної ціни, встановленої договором оренди №17/2013-01ОП від 1 квітня 2013 року (п.4.1 договору).

Договірна плата сплачується в безготівковому порядку шляхом перерахуванням суми, зазначеної п.4.1 цього договору на поточний рахунок орендаря щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним (п.4.2 договору).

В матеріалах справи наявні підписані та скріплені печатками сторін акти прийому-передачі наданих послуг, а саме:

-           30.11.2015 року за послуги з надання в суборенду нежитлового приміщення загальною площею 602, кв.м за листопад 2015 року на суму 4 696,22 грн.,

-           31.12.2015 року за послуги з надання в суборенду нежитлового приміщення загальною площею 602, кв.м за грудень 2015 року на суму 4 696,22 грн.,

-           31.01.2016 року за послуги з надання в суборенду нежитлового приміщення загальною площею 602, кв.м за січень 2016 року на суму 4 696,22 грн.,

-           29.02.2016 року за послуги з надання в суборенду нежитлового приміщення загальною площею 602, кв.м за лютий 2016 року на суму 4 696,22 грн.,

-           04.04.2016 року за послуги з надання в суборенду нежитлового приміщення загальною площею 602, кв.м за березень 2016 року на суму 4 696,22 грн.,

-           15.04.2016 року за послуги з надання в суборенду нежитлового приміщення загальною площею 602, кв.м з 1 квітня по 15 квітня 2016 року на суму 2 348,11 грн.

15.04.2016 року між сторонами підписано акт прийому-передачі (повернення), відповідно до умов якого суборендар повернув, а орендар прийняв зі строкового платного користування об’єкт суборенди: нежитлове приміщення загальною площею 60,2 кв.м, кабінети №№301, 304 розташовані на ІІІ поверсі будівлі №4 по вулиці Олексія Терьохіна у місті Києві.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, станом на 15.04.2016 року відповідач мав заборгованість за договором в сумі 22 529,91 грн., а саме: 1 396,22 грн. заборгованість станом на 30.11.2015 року та 21 132,99 грн. заборгованість за період з грудня 2015 року по квітень 2016 року.

29.01.2018 року та 31.05.2018 року позивачем на адресу відповідача направлено претензії в сумі 22 529,21 грн. за вих. №01/02-11та №01/02-110, в яких вимагав сплатити від відповідача сплатити заборгованість за послуги з надання в суборенду нежитлового приміщення за договором в сумі 22 529,21 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи не містять докази оплати за оспорюваний період.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості щодо сплати плати за суборенду в розмірі 22 529,21 грн. у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачами не спростований, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 123, 129, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "Дирекція з будівництва та управління національного проекту "Повітряний експрес" та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону" (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, будинок 7-А, ідентифікаційний код 37635024) на користь державного підприємства "Державна інвестиційна компанія" (01054, м. Київ, вулиця Б.Хмельницького, 65 Б, ) заборгованості в сумі 22 529 (двадцять дві тисячі п’ятсот двадцять дев’ять) грн. 21 коп. та судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                                             С.М. Мудрий