ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/411/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Одеський апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Бендерук Є.О.;

За участі представників сторін:

Від Одеської міської рада - ОСОБА_1, довіреність № 47/вих-мр, від 02.03.18; Директор ТОВ "Інформтехсистема" - ОСОБА_2, наказ № 2, від 05.02.04;

Від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - ОСОБА_3, довіреність № 01-36/15, від 02.03.18;

розглянувши апеляційну скаргу Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2018 року

по справі №916/411/18

за позовом Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю Інформтехсистема

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департамент комунальної власності Одеської міської ради

про стягнення 14 831,67 грн., -

(суддя першої інстанції: Смелянець Г.Є., дата та місце ухвалення рішення: 15.05.2018, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформтехсистема" (далі ТОВ «Інформтехсистема») 14 831,67 грн., з яких: 12 959,65 грн. - заборгованість зі сплати орендної плати, 180,10 грн. - 3% річних, 622,64 грн. - інфляційні витрати, 1 069,28 грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором оренди землі від 28.03.2008 щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за земельну ділянку, а саме: самостійним нарахуванням відповідачем орендної плати за землю за 2017 рік за новою нормативною грошовою оцінкою земель 2017 року за відсутності внесених змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати.

Крім того, позивач, у звязку з невиконанням ТОВ «Інформтехсистема» умов договору, нарахував відповідачу 3% річних за весь час прострочення, що складає 2069,00 грн., а також 622,64 грн. - інфляційних втрат, 1 069,28 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.05.2018 (суддя Смелянець Г.Є.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Одеської міської ради про стягнення заборгованості в загальній сумі 14 831,67 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що умови укладеного між сторонами по справі договору, а також норми чинного законодавства України передбачають можливість зміни розміру орендної плати орендодавцем, без укладання відповідної додаткової угоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеська міська рада звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2018 по справі скасувати, та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що чинним законодавством не передбачено положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном з моменту прийняття законодавцем таких змін, а надається право стороні правовідносин ініціювати внесення відповідних змін до договору.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що до моменту внесення змін до договору оренди, орендар зобовязаний сплачувати орендну плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди.

Одеська міська рада зазначає, що прийняття нею рішення від 29.06.2016 №756-VII Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Одеси, яким затверджено нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель, не тягне за собою автоматичну зміну умов договору оренди в частині розміру орендної плати, а є лише підставою для внесення таких змін.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 колегією суддів у складі судді-доповідача ОСОБА_4, суддів: Савицького Я.Ф., Діброви Г.І. відкрито апеляційне провадження по справі №916/411/18 за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 05.03.2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 року справу №916/411/18 призначено до розгляду на 01.08.2018 року.

В судовому засіданні 01.08.2018 року оголошено перерву по справі №916/411/18 до 14.08.2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2018, у звязку з перебуванням суддів Головея В.М., Савицького Я.Ф. у відпустці, апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2018 року по справі №916/411/18 прийнято до провадження колегією суддів у новому складі: головуючий суддя - Принцевська Н.М., судді: Діброва Г.І., Ярош А.І., судове засідання по справі призначено на 28.08.2018 року об 11-30 год.

У звязку з перебуванням судді Ярош А.І. у відпустці з 20.08.2018 по 28.08.2018, судове засідання 28.08.2018 року у справі №916/411/18 не відбулось, про що складено довідку від 28.08.2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2018 по справі №916/411/18 призначено до розгляду на 13.09.2018.

В судовому засіданні 13.09.2018 представник позивача та третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні та на скасуванні рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Представники відповідача заперечували проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників учасників процесу, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, 28.03.2008 Одеською міською радою (Орендодавець) та ТОВ "Інформтехсистема" (Орендар) укладено договір оренди землі, згідно з яким Орендодавець на підставі Закону України "Про оренду землі" та рішення Одеської міської ради № 2053-V від 05.10.2007 передає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 977 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, Новомосковська дорога, 23, згідно з планом земельної ділянки, який є невідємною частиною договору. (а.с. 32-36)

Відповідно до п.2.1 договору в оренду передається земельна ділянка площею 977 кв.м., у тому числі по угіддях: під капітальною забудовою - 906 кв. м., під проїздами, проходами, площадками - 71 кв.м.

Згідно з п. 2.2 договору на земельній ділянці розташована 91/100 частина нежилого будинку, яка належить TOB "ITC" на підставі свідоцтва про право власності на нежилий будинок, виданого 09.03.2001 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, право власності на яку зареєстровано КП "ОМБТІ та РОН" 05.04.2004 року в книзі 31 на сторінці 116, за реєстровим № 663. Інженерне забезпечення від існуючих мереж.

Відповідно до п.2.3 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 977 кв.м., становить: 352 639,44 грн. з урахуванням індексації за 2007 рік, згідно витягу №35/М від 06.02.2006 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, складеного Одеським міським управлінням земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах.

Згідно з п.п.3.1 договору договір укладено терміном на 50 (пятдесят) років, для експлуатації й обслуговування адміністративної будівлі.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.4.1 договору орендна плата за земельну ділянку площею 977 кв. м., розрахована у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 21 158,37 грн. на рік.

Згідно з п.4.2 договору розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін згідно рішення Одеської міської ради №4247-IV від 15.07.2005 у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватись Одеською міською радою в межах передбачених законодавством, в залежності від збільшення ринкової вартості земельної ділянки яка знаходиться у користуванні.

Відповідно до п.4.3 договору орендна плата вноситься за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця на протязі 30 календарних днів, слідуючи за останнім календарним днем звітнього місяця на Банк ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, , на рахунок Одержувача - УДК у м. Одеса, місцевий бюджет Малиновського району № 0007, код бюджетної класифікації 13050200. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 №783 "Про проведення індексації грошової оцінки земель".

Згідно з п.4.4 договору Орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності. Умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін, шляхом укладання відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені та будуть невід'ємними частинами цього договору, крім випадків:

- зміни розміру земельного податку, відповідно до чинного законодавства України;

- коригування "Грошової оцінки земель м. Одеси", яка затверджується рішеннями Одеської міської ради;

- зміни функціонального призначення будівлі або його частини.

У цих випадках розмір орендної плати змінюється орендодавцем.

Відповідно до п.4.5 договору орендар надає Одеському міському управлінню земельних ресурсів копію платіжного документу щодо внесеної орендної плати за його вимогою.

Згідно з п.4.6 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, розмір якої визначається згідно зі ст.16 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Пеня перераховується Орендарем на рахунок, зазначений в п.4.3 договору.

Відповідно до п.п.5.1-5.3 договору земельна ділянка передається в оренду TOB "Iнформтехсистема" для експлуатації й обслуговування адміністративної будівлі. Категорія земель за основним цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту звязку, енергетики, оборони та іншого призначення. Умови збереження стану об'єкта оренди - забезпечення належного санітарного, протипожежного, екологічного стану земельної ділянки, будівель та споруд, що розташовані на ній та охорони зелених насаджень

Згідно з п.9.1.2 договору орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п.9.4.2 договору орендар зобовязаний самостійно, за даними Одеського міського управління земельних ресурсів, щороку обчислювати суму орендної плати за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подавати відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Згідно наявного в матеріалах справи ОСОБА_5 прийому-передачі земельної ділянки за адресою: м.Одеса, вул. Новомосковська дорога, 23, що передається в оренду ТОВ «Інформтехсистема» позивач передав, а відповідач прийняв на виконання рішення Одеської міської ради №2053-V від 0510.2017 та на підставі акту визначення меж земельної ділянки в натурі, земельну ділянку, площею 0,0977 га, за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 23, в оренду, терміном на 50 років, для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі. (а.с. 39)

В подальшому сторонами підписано Розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку (для експлуатації й обслуговування адміністративної будівлі), на 28.01.2015, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 №1724, та згідно з яким розмір орендної плати за земельну ділянку площею 977 кв.м. становить 32668,87 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 28.01.2015р. (з урахуванням індексації за 2014р. 1,249) становить 796801,66 грн., прийнятий для розрахунку розміру орендної плати відсоток нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 4,1. (а.с. 108)

Рішенням Одеської міської ради №756-VII від 29.06.2016 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, розроблену Державним підприємством Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Діпромісто" ім. Ю.М. Білоконя, станом на 01.01.2016 та встановлено, що нормативна грошова оцінка, зазначена в п.1 цього рішення, застосовується з 01.01.2017.

19.01.2017 відповідачем отриманий ОСОБА_4 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси, згідно з яким нормативна грошова оцінка орендованої відповідачем земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 01.01.2017 становить 878338,65 грн. (а.с.107)

Саме на підставі вказаного відповідачем здійснено розрахунок розміру орендної плати, із застосуванням ставки 4,1%, та протягом 2017 року щомісячно сплачувалася оренда плата в сумі 3001 грн.

Крім того, відповідач у заяві від 12.04.2017 (вих.№17) просив позивача внести зміни у договір оренди землі, у звязку з новою нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки.

Листом від 16.11.2017 №10902/9/15-32-12-04-14 ГУ ДФС в Одеській області повідомлено Департамент комунальної власності ОМР, що відповідач у 2017 самостійно нарахував орендну плату за землю на поточний рік з урахуванням нової нової нормативно-грошової оцінки 2017 року, що призвело до скорочення нарахувань орендної плати за землю на 12959,64 грн. (а.с. 48)

31.07.2017 Одеська міська рада звернулась до ТОВ «Інформтехсистеми» з претензією, в якій позивач зазначив, що ТОВ «Інформтехсистеми» належним чином не виконує умови договору оренди, у зв'язку з чим за останнім рахується заборгованість з орендної плати в сумі 8436,90 грн. (а.с.42-43)

Рішення щодо внесення змін до спірного договору оренди землі в частині нормативної грошової оцінки та розміру орендної плати Одеською міською радою не прийнято, а оплата ТОВ «Інформтехсистеми» орендних платежів за новими ставками відповідно до нової нормативної оцінки земельної ділянки стало підставою для звернення Одеської міської ради до господарського суду з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи умови договору, укладеного сторонами по справі, суд апеляційної інстанції вважає, що даний договір за своєю природою є договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України Про оренду землі, ст. 93 Земельного кодексу України визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Законом України Про оренду землі.

Положеннями ст. 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України .

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обов'язкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок (ст. 13 Закону України Про оцінку земель).

За приписами ч. 2 ст. 18 Закону України Про оцінку земель передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

За результатами, зокрема, нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, яка, відповідно до ст. 23 Закону затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (ст. 20 Закону України Про оцінку земель).

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з приписами ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, судова колегія зазначає, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі №916/2344/17, Верховного Суду України у справі №922/3871/14).

Як зазначалося раніше, згідно ОСОБА_4 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси нормативна грошова оцінка орендованої відповідачем земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 01.01.2017 становить 878338,65 грн.

Рішення Одеської міської ради, яким змінено нормативну грошову оцінку земель міста Одеси, є чинним й у встановленому законом порядку незаконним не визнавалося, тому воно є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно з п.4.4 договору Орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності. Умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін, шляхом укладання відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені та будуть невід'ємними частинами цього договору, крім випадків:

- зміни розміру земельного податку, відповідно до чинного законодавства України;

- коригування "Грошової оцінки земель м. Одеси", яка затверджується рішеннями Одеської міської ради;

- зміни функціонального призначення будівлі або його частини.

У цих випадках розмір орендної плати змінюється орендодавцем.

Встановлене у п. 4.4 договору виключення з випадків зміни розміру орендної плати за згодою обох сторін в разі коригування грошової оцінки земель м. Одеси встановлює саме обовязок орендодавця змінити (здійснити перерахунок) суми орендної плати.

Умови укладеного між сторонами договору передбачають можливість зміни розміру орендної плати орендодавцем, без укладання при цьому відповідних угод у випадку, зокрема, у випадку коригування "Грошової оцінки земель м. Одеси", яка затверджується рішеннями Одеської міської ради, у звязку з чим колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що розмір орендної плати змінюється згідно п. 4.4 договору оренди землі у звязку з коригуванням „Грошової оцінки земель м. Одеси, яка затверджується рішеннями Одеської міської ради, і у такому випадку розмір орендної плати змінюється орендодавцем без укладення відповідних додаткових угод.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України „Про оренду землі органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено оренди на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Пунктом 9.4.2 договору сторони погодили, що орендар зобовязаний самостійно, за даними Одеського міського управління земельних ресурсів, щороку обчислювати суму орендної плати за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подавати відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом.

У звязку з тим, що нормативна грошова оцінка землі, технічна документація щодо якої затверджена рішенням Одеської міської ради №756-VII від 29.06.2016, підлягає застосуванню з 01.01.2017 та те, що умовами укладеного між сторонами договору оренди землі встановлено можливість внесення змін у договір орендодавцем у випадку коригування „Грошової оцінки земель м. Одеси, яка затверджується рішеннями Одеської міської ради, судова колегія погоджується звисновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач мав право очікувати самостійного внесення позивачем змін у договір оренди землі шляхом подання до контролюючого органу відповідної інформації до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Умовами укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки, зокрема п.4.4, не передбачено, яким саме чином та у який спосіб мають вноситися зміни до договору у випадку коригування грошової оцінки земель міста Одеси. Натомість, позивач повідомив відповідача про зміну нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, у звязку з чим останній здійснив розрахунок орендної плати, яку Одеська міська рада отримувала без будь-яких зауважень. З огляду на що, судова колегія вважає, що таким сторонами по справі було досягнуто згоди щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати.

Враховуючи вищевикладене, судовою колегією розглянуто та відхилено доводи апеляційної скарги стосовно необхідності сплати відповідачем орендної плати в розмірі, передбаченому чинним договором оренди, до моменту внесення змін до договору оренди.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог є вірним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Статтею 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що вимога про нарахування штрафних санкцій є похідною від вимоги про стягнення орендної плати у заявленому позивачем розмірі, в задоволенні якої судом правомірно відмовлено, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності можливості в даному випадку застосування до відповідача такої міри відповідальності, як нарахування пені, 3% та інфляційних втрат.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, доводи апеляційної скарги Одеської міської ради є необґрунтованими та таким, що спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Одеської міської ради задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2018 року у справі № залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2018 року по справі №916/411/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.05.2018 року по справі №916/411/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч.3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2018 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_5