ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р. Справа № 914/1856/17

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.П. Дубник

О.В. Зварич,

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.,

та представників сторін:

позивача- адвоката Парамонова С.О. (ордер серії ЛВ № 000,27 від 05.09.2018),

відповідача - Мартиняк Р.М. (довіреність від 09.01.2018 № 2303-вих-185),

розглянувши апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 09.07.2018 №2302-вих-4416 (вх. суду від 10.07.2018 №01-05/2083/18)

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2018, повний текст рішення складено на 25.06.2018,

у справі № 914/1856/17 (суддя Фартушок Т.Б.)

за позовом: фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни, м. Львів

до відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

про зобов'язання укласти договір

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ФОП Федаш Н.В. звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі-УКВ) про зобов'язання УКВ укласти з нею договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв.м, що знаходиться за адресою вул. П. Орлика, 4, на новий термін 5 років в порядку та умовах типового договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), затвердженого пунктом 2.4 ухвали Львівської міської ради від 27.06.2013 №2472 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 07.06.2007 №897».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору оренди нерухомого майна від 10.06.2014 №Ш-9043-14 позивачу було передано в оренду приміщення загальною площею 7,1 кв.м, розташоване у приміщенні лікарні на вул. П. Орлика,4 у м. Львові, терміном на 2 роки та 364 дні - з 10.06.2014 до 09.06.2017. Позивач вказує, що приміщення використовувалося згідно з п.2.1 договору для торгівлі продовольчими товарами, крім товарів підакцизної групи, і він належним чином виконував умови договору,що підтверджується актом обстеження від 27.04.2017. До закінчення терміну дії договору він подав через Центр надання адміністративних послуг заяву від 07.06.2017 про продовження договору оренди з пакетом документів, однак листом від 15.06.2017 відповідач повідомив про те, що документи подані не в повному обсязі та встановив строк до 26.06.2017 для надання необхідних документів. Зазначає, що через суб'єктивні причини (неприязні стосунки головного лікаря Комунальної міської дитячої клінічної лікарні з членом сім'ї позивача) не вдалося отримати листи - погодження балансоутримувача. Поряд з тим, позивач посилається на належне виконання своїх зобов'язань за договором оренди, частину третю статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», пункт 5.2.15.2 Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, та вказує, що він має переважне право на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов'язок відповідача як орендодавця щодо укладення такого договору.

30.03.2018 позивач подав заяву про зміну предмета позову, в якій, посилаючись на статті 10, 11,12,19 ЗУ « Про оренду державного та комунального майна», ч.3 ст. 46 ГПК України, просив зобов'язати відповідача укласти з ним договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) - нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. П. Орлика, 4, з індексом приміщення 5 відповідно до технічного паспорта ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 11.02.2011, інвентарний номер 459, для торгівлі продовольчими товарами, крім товарів підакцизної групи, терміном на 5 років в порядку та на умовах Типового договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що вказаний у додатку №6 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, з визначенням орендної плати згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 №897 "Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова" (додатки №1 та №2) (із змінами та доповненнями), упродовж одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с.122-124).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2018 у справі № 914/1856/17 позов задоволено. Зобов'язано УКВ ДЕР Львівської міської ради укласти з ФОП Федаш Н.В. договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), а саме: нежитлового приміщення загальною площею 7,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. П. Орлика, 4, з індексом приміщення 5 відповідно до технічного паспорта ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 11.02.2011, інвентарний номер 459, для торгівлі продовольчими товарами, крім товарів підакцизної групи, терміном на 5 років в порядку та на умовах Типового договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що вказаний у додатку №6 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, з визначенням орендної плати згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м.Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 №897 "Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова" (додатки №1 та №2) (із змінами та доповненнями), впродовж одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 600, 00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване ст.ст. 15, 16, 319, 759, 777 ЦК України, ст.ст. 179, 285 ГК України, ст.ст. 2, 12, 10, 17, 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», Положенням про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 №897.

При задоволенні позову суд виходив з того, що позивач належним чином виконував свої обов'язки за договором оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 і до закінчення дії цього договору повідомив відповідача про своє право на укладення договору оренди на новий строк, подавши через Центр надання адміністративних послуг заяву від 07.06.2017 про укладення такого договору з пакетом документів, що узгоджується з приписами ч.1 ст.777 ЦК України, ч.3 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та вимогами Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 №897.

Щодо ненадання позивачем разом із заявою від 07.06.2017 всіх документів, суд вказав, що технічний паспорт наявний у відповідача, оскільки на нього є посилання у пункті 1 договору оренди. Суд також зазначив про відсутність доказів повідомлення відповідачем позивача про намір власника майна використовувати його для власних потреб та дійшов висновку про наявність підстав для укладення з позивачем договору оренди нерухомого майна, яке раніше перебувало в його користуванні на підставі договору оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14.При цьому суд відхилив доводи відповідача про неправильно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає рішення незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаржник вказує, що договір оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 припинив свою дію 09.06.2017, що встановлено рішенням суду Господарського суду Львівської області від 01.11.2017 у справі № 914/1695/17, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 24.04.2018. Цим рішенням зобов'язано ФОП Федаш Н.В звільнити нежитлові приміщення. Відтак автоматичної пролонгації договору не відбулося і звернення ФОП Федаш Н.В. з будь-якими заявами до або після закінчення строку дії договору не скасовує цього факту. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2018 у справі 461/8742/15-ц. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги ці обставини.

Вказує, що при зверненні із заявою від 07.06.2017 про продовження договору оренди позивач не надав документів, передбачених п.15 адміністративних послуг, затверджених наказом УКВ від 03.12.2014 №72-з, про що УКВ скерувало позивачу лист від 15.06.2017, в якому УКВ вказало про необхідність їх надання до 26.06.2017, проте позивач не подав документів.

Зазначає, що передача комунального майна в оренду здійснюється на конкурсних засадах. Переважне право наймача полягає у наданні йому переваги при укладенні на конкурсних засадах договору оренди на новий строк перед іншими особами, а не у виключності права наймача на переукладення договору оренди. Поняття переважного права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб'єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, що наділена переважним правом.

Посилаючись на пункти 3.1, 3.8.16, 4.1.4 та 5.2.2 Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 № 897, вказує, що УКВ здійснює свої повноваження орендодавця комунального майна тільки за наявності ухвали міської ради або рішення комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про передачу в оренду об'єктів комунальної власності.

Зважаючи на те, що передача майна в оренду здійснюється на конкурсних засадах, та виходячи з положень ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», відповідач вважає, що позовна вимога про зобов'язання укласти договір оренди не відповідає способам захисту інтересу позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи відповідача, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Позивач вказує, зокрема, що дії відповідача про відмову в укладенні договору оренди на новий строк шляхом надсилання листа від 15.06.2017, в якому вказано про відсутність всіх необхідних документів, були формальними, а визначальним у цьому випадку є факт повідомлення орендарем про намір укласти договір оренди на новий строк. Зазначає про наявність всіх необхідних умов, визначених законом, для укладення договору оренди на новий строк. Позивач також посилається на правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема , викладену у постанові від 18.01.2018 у справі № 910/12017/17 щодо обмеження права вибору орендодавцем орендаря переважним правом попереднього орендаря. Водночас, вважає, що правовий висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 25.01.2018 у справі № 641/8742/15-ц, про те, що звернення орендаря із заявами до або після закінчення строку дії договору не скасовує факту припинення дії такого договору, не може братися судом до уваги, оскільки правовідносини між сторонами у вказаній справі та в даній справі (№ 914/1856/17) не є аналогічними.

Вказує, що відповідно до п. 5.2.15.2 Положення рішення про продовження терміну дії договору оренди на новий строк приймається за умови належного виконання орендарем своїх обов'язків згідно з договором оренди, таке рішення оформляється наказом УКВ, тому вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність у нього повноважень самостійно приймати рішення про передачу об'єктів комунальної власності в оренду.

Посилаючись на ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав і законних інтересів, позивач стверджує про безпідставність доводів скаржника про невірно обраний спосіб захисту.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 04.09.2018.

В судовому засіданні представник скаржника (відповідача) підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити без змін рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2018, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

10.06.2014 Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Федаш Надією Василівною (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-9043-14 , за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху, що позначені в технічній документації під індексом 5, загальною площею 7,1 м. кв., які знаходяться в будівлі за адресою: м. Львів, вул. П. Орлика, буд.4 та перебувають на балансі Комунальної міської дитячої клінічної лікарні (далі - балансоутримувач), для торгівлі продовольчими товарами, крім підакцизної групи.

Термін дії договору визначений на два роки та 364 дні - з 10.06.2014 до 09.06.2017 (п.4.1).

У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 4.3. договору).

Пунктом 4.10.1 договору сторонами встановлено, що чинність договору припиняється внаслідок закінчення терміну, на який його було укладено.

Згідно п. 13.1 договору після закінчення терміну дії цього договору його переоформлення буде здійснюватись у порядку, передбаченому ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до п.13.2 договору орендар, який належно виконує свої обов'язки за договором, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору на новий строк. Орендар, який має намір скористатися таким правом, повинен повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди нерухомого майна через скерування на адресу Управління у комунальної власності Департаменту економічної політики заяви з документами у порядку, визначеному відповідними нормативними документами міської ради.

Листом від 11.04.2017 відповідач повідомив позивача закінчення 09.06.2017 строку дії договору оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 та зазначив, що орендар, який має намір продовжити договір оренди на новий термін, повинен повідомити про це орендодавця до спливу строку оренди шляхом скерування заяви встановленого зразка з долученням необхідних документів, передбачених наказом УКВ від 03.12.2014 №72-а (а.с. 13-15).

ФОП Федаш Н.В. подала через Центр надання адміністративних послуг заяву від 07.06.2017 про продовження договору оренди нерухомого майна з пакетом документів(а.с. 16).

Відповідач листом від 15.06.2017 повідомив позивача, що до заяви не додані документи, передбачені пунктом 15 адміністративної послуги (листів - погоджень балансоутримувача майна - Комунальної міської дитячої клінічної лікарні), затвердженої наказом УКВ від 03.12.2014 №72-а, та вказав, що для розгляду заяви необхідно до 26.06.2017 надіслати необхідні документи (а.с.17,18).

Позивач не надав документів, про які вказував відповідач.

04.07.2017 відповідач надіслав позивачу повідомлення від 03.07.2017 № 2302-вих -327 про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 та повернення орендованих приміщень по акту приймання-передачі(а.с. 64).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Федаш Н.В. не повернула орендованих приміщень, у зв'язку з чим УКВ звернулося до суду з позовом до ФОП Федаш Н.В. про звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення (виселення). Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.11.2017 у справі №914/1695/17, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 24.04.2018, позов задоволено. Вирішено виселити (зобов'язати звільнити) ФОП Федаш Н. В. з нежитлових приміщень під індексом 5, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. П. Орлика, 4, загальною площею 7,1 м.кв. При вирішенні цього спору судами встановлено, що договір оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 припинив свою дію 09.06.2017 внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, оскільки УКВ в порядку ч.2 ст. 17 ЗУ « Про оренду державного та комунального майна» надіслало заперечення проти продовження договору оренди.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Орендні відносини регулюються Цивільним та Господарським кодексами, а щодо оренди державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності, регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року N 2269-XII ( далі - Закон N 2269-XII).

Відповідно до ч. 1. ст. 759 ЦК України, ч. 1 ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1 ст. 763 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону N 2269-XII термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

В силу приписів ч. 2 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 26 Закону N 2269-XII договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст.764 УК України та ч. 2 ст. 17 Закону N 2269-XII якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.11.2017 у справі №914/1695/17, яке набрало законної сили та є чинним, встановлено, що договір оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 припинив свою дію 09.06.2017 внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, оскільки УКВ відповідно до ч.2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» надіслало заперечення щодо продовження орендних відносин за цим договором. Названим рішенням ухвалено виселити (зобов'язати звільнити) ФОП Федаш Н. В. з нежитлових приміщень під індексом 5, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. П. Орлика, 4, загальною площею 7,1 м.кв.

Отже, як вірно вказує УКВ, договір не був автоматично продовжений ( поновлений, пролонгований) в порядку ст.764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» на той самий строк, який був визначений раніше, та на тих самих умовах, орендні відносини між УКВ та ФОП Федаш Н. В. припинилися, рішенням суду виселено ФОП Федаш Н. В. з орендованих приміщень.

При задоволенні позову суд першої виходив з того, що позивач належним чином виконував умови договору оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 і до закінчення дії цього договору повідомив відповідача про своє право на укладення договору оренди на новий строк, подавши через Центр надання адміністративних послуг заяву від 07.06.2017 та відповідно до ч. 1ст. 777 ЦК України і ч. 3 ст. 17 Закону N 2269-XII має переважне право на укладення договору оренди на новий строк.

За приписами ч.1ст. 777 ЦК України, ч.3 ст. 17 Закону N 2269-XII після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право перед іншими особами, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Поряд з тим, частиною 1 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття ( ч.1ст.641 ЦК України).

Надання в оренду майна територіальної громади м. Львова врегульовано Положенням про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 № 897, зі змінами, внесеними ухвалою Львівської міської ради від 27.06.2013 № 2472 ( далі - Положення про оренду), а також Порядком організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, у редакції, затвердженій ухвалою Львівської міської ради від 27.06.2013 № 2472 (далі - Порядок).

Так, пунктом 3.1 Положення про оренду встановлено, що питання про надання в оренду вільних приміщень повинне бути винесене на розгляд комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова не пізніше 30 днів з моменту надходження відповідної заяви.

Згідно з п. 2.1 Порядку при наданні в оренду вільних нежитлових приміщень комунального майна орендодавець зобов'язаний опублікувати інформаційне повідомлення про намір передати в оренду вільні нежитлові приміщення і, у разі надходження двох та більше заяв від претендентів, у встановленому порядку вжити заходів щодо оголошення відповідних конкурсів про передачу в оренду майна.

Якщо протягом 14 календарних днів з часу опублікування інформаційного повідомлення про укладення договору оренди на вільні нежитлові приміщення у засобах масової інформації буде подано лише одну заяву про укладення договору оренди, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається із заявником у відповідності до цільового призначення, запропонованого останнім (п. 2.4 Порядку).

У разі надходження двох і більше заяв орендодавець оголошує конкурс на право оренди за рішенням конкурсної комісії (п. 2.5 Порядку).

З аналізу названих норм випливає, що після припинення договору оренди від 10.06.2014 і орендних відносин з позивачем та виселення його з орендованих приміщень площею 7.1кв.м по вул. П.Орлика, надання цих приміщень в оренду здійснюється в загальному порядку на конкурсних засадах. Позивач як орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право перед іншими особами, за інших рівних умов, на укладення договору оренди цих приміщень на новий строк. При цьому, крім надіслання до спливу строку договору оренди повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, позивач мав направити орендодавцеві проект договору оренди з істотними умовами та інші документи.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що переважне право орендаря, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, в укладенні договору оренди на новий строк полягає у наданні йому переваги перед іншими особами при передачі орендодавцем майна в оренду на конкурсних засадах, а не у виключності права такого орендаря на укладення договору оренди на новий строк. Така перевага надається орендодавцем орендарю у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб'єктів, що містять рівні умови, з умовами особи, яка наділена переважним правом.

До спливу строку договору оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 позивач звертався до відповідача із заявою від 07.06.2017 про продовження договору оренди на новий строк, однак, як вказано вище, не надав документів, визначених п.15 адміністративної послуги (листів - погоджень балансоутримувача майна - Комунальної міської дитячої клінічної лікарні), тому посилання суду першої інстанції на ненадання позивачем технічного паспорта об'єкта оренди та наявність його у відповідача є безпідставними.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача із заявою про укладення ( а не продовження) договору оренди на новий строк - 5 років (попередній договір був укладений на строк 2 роки 364 дні), надавав ( надсилав) відповідачу проект договору оренди на новий строк - 5 років з істотними умовами, як це передбачено ст.641 ЦК України та ст.9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Також відсутні докази відмови відповідача в укладенні з позивачем договору оренди на новий строк, оскільки, як встановлено судовими рішеннями у справі №914/1695/17, надісланням повідомлення від 03.07.2017 про припинення договору оренди від 10.06.2014 №Ш-9043-14 у зв'язку із закінченням терміну дії договору відповідач повідомив про відсутність наміру продовжувати орендні відносини за цим договором.

Апеляційний суд відхиляє посилання позивача на п. 5.2.15.2 Положення про оренду, оскільки він регулює продовження терміну дії договору оренди на новий строк на підставі наказу УКВ. Продовження (поновлення, пролонгація) терміну дії договору оренди на новий строк ( ст.764 ЦК України, ч.2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна») та укладення договору оренди на новий строк( ч.1ст. 777 ЦК України, ч.3 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна») не є тотожними поняттями.

У позовній заяві ( аркуш 4) позивач вказав, що він і надалі використовує орендоване майно, однак, це не означає про обов'язок відповідача укласти з ним договір оренди на новий строк без дотримання встановленого порядку, а лише свідчить про невиконання позивачем рішення суду від 01.11.2017 у справі №914/1695/17 про виселення( звільнення) та протиправне використання ним комунального майна.

Водночас, виходячи з Положення про оренду щодо надання в оренду вільних приміщень, невиконання позивачем рішення суду про звільнення орендованого приміщення унеможливлює його подальшу передачу в оренду.

При зверненні з позовом до суду позивач також не подав проекту договору оренди на новий строк з істотними умовами, а додав незаповнений бланк типового договору оренди, який не містить істотних умов, і у розмінні ст.641 ЦК України, ст.9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" його не можна вважати проектом договору оренди.

Крім того, статтею 11 Закону N 2269-XII та пунктами 5.2.5, 5.2.6 Положення про оренду встановлено, що укладенню договору передує оцінка об'єкта оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

В договорі оренди від 10.06.2014, який припинив свою дію 09.06.2017, вказано , що вартість об'єкта оренди відповідно до звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом УКВ від 04.04.2014, станом на 28.02.2014 становить 26 547,00грн( без ПДВ),тобто оцінка проведена більш як три роки тому. Доказів проведення іншої оцінки об'єкта оренди після 28.02.2014 суду не подано.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються , зокрема, шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Частиною 9 статті 238 ГПК України встановлено, що у спорі про спонукання укласти договір при задоволенні позову в резолютивній частині вказуються умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Позивачем не доведено та не подано доказів того, що він звертався до відповідача із заявою про укладення договору оренди на новий строк - 5 років та надавав ( надсилав) проект договору оренди на новий строк з істотними умовами, що відповідач відмовляв йому в укладенні такого договору, відтак не доведено порушення його прав відповідачем.

При зверненні з позовом до суду позивач також не подав такого проекту договору оренди.

Чинне законодавство (ч.4 ст. 179, ч.3 ст.184 ГК України, ч.2 ст. 10 Закону N 2269-XII) передбачає можливість визначення сторонами змісту та умов договору на основі типового договору, проте не передбачає можливості визначення судом змісту на умов договору на основі незаповненого бланку типового договору .

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача, відхиляє як необґрунтовані доводи позивача та вважає вимоги позивача про зобов'язання відповідача укласти з ним договір оренди нерухомого майна на умовах типового договору безпідставними.

Відповідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкових висновків про задоволення позову. Отже, рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2018 належить скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Судовий збір, сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2018 у справі № 914/1856/17 скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Стягнути з Фізичної особи-підприємця Федаш Надії Василівни ідент. код НОМЕР_1, місцезнаходження: 79040, АДРЕСА_1 на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради ідент. код 25558625, місцезнаходження: 79008, Львівська область м, Львів, пл.Галицька, 15 - 2 400, 00 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та порядку, визначені статтями 286-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

При проголошенні вступної та резолютивної частин постанови складання її повного тексту було відкладено на підставі ч.6 ст.233 ГПК України на строк до 10 днів.

Повна постанова складена 13.09.2018.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.П. Дубник

Суддя О.В. Зварич