ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1400/18

За позовом: Фізичної особи-підприємця Сокульського Володимира Федоровича (АДРЕСА_1 75050, ІПН НОМЕР_1)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРЯЦ-Т" (вул. Балківська, б. 143, м. Одеса, 65005, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Лазуренко Є.С.

Представники:

Від позивача: Довбня Д.В. - на підставі довіреності №572 від 14.08.2018р.

Від відповідача: Соколов Д.С. - на підставі довіреності від 30.07.2018 р.

Суть спору: Позивач - Фізична особа-підприємець (далі-ФОП) Сокульський Володимир Федорович, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) "ГОРЯЦ-Т" про стягнення заборгованості у розмірі 29 829 грн. 85 коп., пені у розмірі 12 784 грн. 81 коп.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13 липня 2018р. відкрито провадження у справі № 916/1400/18 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10 вересня 2018р. до суду надійшло клопотання позивача у справі щодо призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої позивач просить поставити питання: - чи виконано підпис від імені ОСОБА_5, розташований у нижній строчці графи «Кредитор» Договору переведення боргу від 08.08.2017р., укладеного між ТОВ «Горяц-т», ТОВ «Сагітта-Т» та ФОП Сокульським В.Ф. саме гр. ОСОБА_5 або іншою особою?

В обґрунтування зазначеного клопотання позивач послався на ст.99 ГПК України , а також на те, що ФОП Сокульський В.Ф. та ОСОБА_5 договір переведення боргу від 08.08.2017р. не підписували.

У судовому засіданні, що відбулося 12.09.2018р. , представник позивача клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підтримав, але зазначив, про неможливість відібрання експериментальних зразків від гр. ОСОБА_5 у зв'язку із її відмовою з'явитися у судове засідання.

Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Розглянув клопотання ФОП Сокульського В.Ф. про призначення судової почеркознавчої експертизи з питання : - чи виконано підпис від імені ОСОБА_5, розташований у нижній строчці графи «Кредитор» Договору переведення боргу від 08.08.2017р., укладеного між ТОВ «Горяц-т», ТОВ «Сагітта-Т» та ФОП Сокульським В.Ф. саме гр. ОСОБА_5 або іншою особою?», суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, у зв'язку із його необґрунтованістю, а також відсутністю можливості проведення такого виду експертизи за відсутністю можливості надання експерту для дослідження експериментальних зразків підписів особи, порівняння з якими мають бути здійснені експертом в ході проведення експертизи.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Як зазначив позивач у справі, 23 жовтня 2013 р. між ФОП Сокульський В.Ф. (Постачальник) та ТОВ "ГОРЯЦ-Т" (Покупець) був укладений Договір поставки з відстроченням платежу №906/13 (далі-Договір), згідно якого Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю, а Покупець зобов'язується приймати та сплачувати товари відповідно до умов цього Договору (п.1.1 Договору).

Цей Договір складено на невизначений строк та діє до його завершення за згодою сторін чи на підставі, передбачених чинним законодавством (п.8.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору товаром за цим Договором є товари, зазначені в узгоджених сторонами Специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього Договору, та у яких зазначається перелік товарів, що поставляються та ціна на них. За умовами п.2.1 Договору поставка товару здійснюється за узгодженими сторонами цінами, визначеними в Специфікаціях.

Згідно з п.3.1 Договору постачання товару здійснюється на умовах DDP - склад Покупця однією або декількома партіями у відповідності до специфікації або накладних, які складаються на кожну таку партію.

За умовами п.4.1 Договору оплату кожної окремої партії товару (зазначеній у накладній) за даним Договором Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на розрахунковий рахунок Постачальника впродовж 30 календарних днів з моменту її отримання/реалізації.

Позивач зазначає, що відповідно до умов Договору поставки з відстроченням платежу №906/13 від 23.10.2013р. в період з 15.11.2016р. по 23.12.2016р. він передав у власність відповідача партії товару, а саме: Хорол ТМ Малиш в асортименті на загальну суму 29 829 грн. 85 коп., що підтверджується накладними, які містяться у матеріалах справи. Проте, відповідач за поставлений товар грошові кошти не сплатив.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати отриманого товару позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв'язку з чим звернувся до суду з позовом щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 29 829 грн. 85 коп.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до п.5.2 Договору кожна із сторін за кожний день прострочення виконання будь-яких своїх обов'язків, що виникли з цього договору, сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, діючої за весь час прострочення, а також, поверх цього компенсує будь-які прямі та непрямі збитки, підтверджені документально, викликані таким простроченням. Для Постачальника пеня розраховується від вартості партії товару в період постачання якої виникло порушення договору, а для Покупця - від суми прострочення платежу.

У зв'язку із невиконанням Покупцем своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, на підставі зазначеного пункту Договору, позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 12 784 грн. 81 коп. станом на 05.07.2018р., яку також просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

У своїй відповіді на відзив позивач також зазначив, що як вбачається з копії договору переведення боргу від 08.08.2017р. підписантом замість ФОП Сокульського В.Ф. є ОСОБА_5, Сокульським В.Ф. вказаний договір взагалі не підписувався, оскільки ОСОБА_5 хоча і працювала у позивача, але не мала відповідних повноважень щодо укладання будь-яких договорів від імені ФОП Сокульського В.Ф. 31 серпня 2017р. ОСОБА_5 звільнилася, власноруч підписала угоду про розірвання трудового договору та наказ про звільнення.

Таким чином, позивач вважає, що, оскільки він не підписував договір переведення боргу від 08.08.2017р., не уповноважував ОСОБА_5 на підписання та укладання вказаного договору, то за приписами ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України цей договір є нікчемним правочином та визнання його недійсним судом не вимагається.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що при пред'явленні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Горяц-Т» заборгованості за Договором поставки з відстрочкою платежу №906/13 від 23.10.2013 р. та відповідних штрафних санкцій, ФОП Сокульським В.Ф. не було враховано, що за Договором переведення боргу від 08.08.2017р. грошове зобов'язання, що виникло з Договору поставки з відстрочкою платежу №906/13 від 23.10.2013 р., переведено на іншу юридичну особу, у зв'язку з чим позовні вимоги ФОП Сокульського В.Ф. до ТОВ «Горяц-Т» є необґрунтованими.

Зокрема, відповідач зазначив, що 08.08.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (Первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» (Новий боржник) та Фізичною особою-підприємцем Сокульським Володимиром Федоровичем (Кредитор) укладено Договір переведення боргу №б/н, яким врегульовано правовідносини, пов'язані із заміною Первісного боржника у зобов'язанні, що виникло з Договору поставки з відстрочкою платежу №906/13 від 23.10.2013 р., укладеного між Первісним боржником та Кредитором (Основний договір).

Відповідно до п. 2 Договору переведення боргу Первісний боржник передав Новому боржнику грошове зобов'язання перед Кредитором у розмірі 29 829 грн. 85 коп., яке виникло на підставі Договору поставки з відстрочкою платежу №906/13 від 23.10.2013 р., а Новий боржник погоджується виконати вказане грошове зобов'язання.

Згідно п. 3 Договору переведення боргу від 08.08.2017р. грошове зобов'язання, що передається Первісним боржником Новому боржнику, встановлюється первинними документами, складеними між Первісним боржником та Кредитором.

Пунктом 4 Договору переведення боргу від 08.08.2017р. визначено, що Первісний боржник зобов'язаний забезпечити Нового боржника повною та своєчасною інформацією, що має відношення до переведення боргу.

Відповідно до п.5 Договору переведення боргу з моменту набрання чинності цим договором Новий боржник приймає на себе зобов'язання та права Первісного боржника за Договором поставки №906/13 від 23.10.2013 р.

Згідно п. 6 Договору переведення боргу від 08.08.2017р. переведення боргу за цим договором не спричиняє собою ніяких інших змін в Основний договір, крім пов'язаних із заміною Первісного боржника Новим боржником.

В пункті 7 Договору переведення боргу зазначено, що Кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника Новим боржником в Основному договорі, та підписуючи зі своєї сторони цей Договір дає свою згоду на відповідну передачу боргу в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 8 Договору переведення боргу визначено, що Новий боржник, підписуючи цей Договір, підтверджує, що йому була передана уся необхідна інформація (документація), пов'язана з Основним договором, у тому числі й та, що стосується спорів та протиріч за Основним договором між Первісним боржником та Кредитором.

Згідно п. 10 Договору переведення бору, цей договір вважається укладеним та вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін.

Відповідно до п. 11 Договору переведення боргу після вступу в силу цього Договору усі попередні перемовини по ньому, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні чи письмові домовленості Сторін з питань, які так чи інше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу.

Відповідно до п. 13 Договору переведення боргу від 08.08.2017р. цей Договір складений при повному розмінні Сторонами його умов й термінології у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, - по одному для кожної з Сторін.

Згідно ч. 1 ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 521 ЦК України встановлено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 520, 521 Цивільного кодексу України, відповідач вважає, що заміну боржника у зобов'язанні, що виникло з Договору поставки з відстрочкою платежу №906/13 від 23.10.2013 р., здійснено відповідно до вимог законодавства, за згодою кредитора - ФОП Сокульського В.Ф. та у письмовій формі. Отже, грошове зобов'язання по сплаті заборгованості за поставлений товар за Договором поставки з відстрочкою платежу №906/13 від 23.10.2013 р. перейшло до ТОВ «Сагітта-Т», у зв'язку з чим позовні вимоги ФОП Сокульського В.Ф. до ТОВ «Горяц-Т» про стягнення заборгованості за вказаним договором поставки задоволенню не підлягають.

При цьому, відповідач зазначив, що з аналізу договору переведення боргу від 08.08.2017р. вбачається, що з боку Кредитора - ФОП Сокульського В.Ф. на договорі стоїть підпис відповідальної особи та печатка підприємства. При підписанні договору переведення боргу від 08.08.2017р. повноваження представника були перевірені. Підписантом договору переведення боргу від 08.08.2017р. зазначається ОСОБА_5, що займала посаду виконавчого директора та , відповідно, мала повноваження на підписання даного договору..

На підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що відсутні правові підстави вважати договір переведення боргу від 08.08.2017р. нікчемним.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Судом встановлено, що 23 жовтня 2013 р. між ФОП Сокульським В.Ф. (Постачальник) та ТОВ "ГОРЯЦ-Т" (Покупець) був укладений Договір поставки з відстроченням платежу №906/13, згідно якого Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю, а Покупець зобов'язаний приймати та сплачувати поставлені Постачальником товари відповідно до умов цього Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.1.2 Договору товаром за цим Договором є товари, зазначені в узгоджених сторонами Специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього Договору, та у яких зазначається перелік товарів, що поставляються та ціна на них. За умовами п.2.1 Договору поставка товару здійснюється за узгодженими сторонами цінами, визначеними в Специфікаціях.

Згідно з п.3.1 Договору постачання товару здійснюється на умовах DDP - склад покупця однією або декількома партіями у відповідності до специфікації або накладних, які складаються на кожну таку партію.

Згідно з п.4.1 Договору оплату кожної окремої партії товару (зазначеній у накладній) за даним Договором Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на розрахунковий рахунок Постачальника впродовж 30 календарних днів з моменту її отримання/реалізації.

Будь-якого іншого порядку оплати за отриманий товар сторони у Договорі не передбачили.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За матеріалами справи, на виконання умов Договору поставки з відстроченням платежу №906/13 від 23.10.2013р. в період з 15.11.2016р. по 23.12.2016р. позивач передав у власність відповідача партії товару, а саме: Хорол ТМ Малиш в асортименті , на загальну суму 29 829 грн. 85 коп., що підтверджується накладними, які містяться у матеріалах справи.

Відповідач проти отримання товару відповідно до наявних у справі накладних заперечень не надав. Отже, виходячи з умов Договору поставки з відстроченням платежу №906/13 від 23.10.2013р., у зв'язку із поставкою товару в період з 15.11.2016р. по 23.12.2016р. у Покупця- ТОВ "ГОРЯЦ-Т" виникло зобов'язання щодо оплати за отриманий товар у порядку, встановленому умовами Договору, а саме: шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на розрахунковий рахунок Постачальника впродовж 30 календарних днів з моменту її отримання/реалізації.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення .

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача про стягнення з ТОВ "ГОРЯЦ-Т"» заборгованості у розмірі 29 829 грн. 85 коп.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача у якості заперечень на позовну заяву на наявність договору переведення боргу №б/н від 08.08.2017р., адже, як вбачається з тексту зазначеного договору його сторонами є Товариство з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (Первісний боржник), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» (Новий боржник) та Фізична особа-підприємець Сокульський Володимир Федорович (Кредитор). При цьому, як преамбула, так і п.14 договору зазначають , що кредитором є саме ФОП Сокульський В.Ф. Жодних посилань на наділення ФОП Сокульським В.Ф. іншої особи повноваженнями щодо підписання цього договору від його імені, договір переведення боргу №б/н від 08.08.2017р. не містить. Отже, підписання цього договору будь-якою іншою особою ніж ОСОБА_8 є неправомірним.

Посилання відповідача на те, що станом на 08.08.2017р. ОСОБА_5 працювала на посаді виконавчого директора ФОП Сокульського В.Ф., на думку суду, також жодним чином не свідчить про наявність у неї повноважень на підписання договору замість Сокульського В.Ф., адже, саме по собі прийняття особи на посаду виконавчого директора не свідчить про наділення цієї особи певними повноваженнями, і матеріали справи не містять доказів наділення ОСОБА_5 повноваженнями щодо підписання від імені ФОП Сокульського В.Ф., зокрема, договорів.

Згідно ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За приписами ст.238 цього ж Кодексу представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.3 ст.639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

З урахуванням зазначених положень законодавства, враховуючи не підписання ФОП Сокульським В.Ф. тексту договору переведення боргу №б/н від 08.08.2017р., зазначений договір є неукладеним, тому відсутні підстави вважати, що у ТОВ «Сагітта -Т» на підставі цього договору виникли зобов'язання щодо сплати заборгованості за отриманий від ФОП Сокульського В.Ф. товар замість ТОВ «Горяц-Т» .

Відповідно до п.5.2 Договору поставки з відстроченням платежу №906/13 від 23.10.2013р. кожна із сторін за кожний день прострочення виконання будь-яких своїх обов'язків, що виникли з цього договору, сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, діючої за весь час прострочення, а також, поверх цього компенсує будь-які прямі та непрямі збитки, підтверджені документально, викликані таким простроченням. Для Постачальника пеня розраховується від вартості партії товару в період постачання якої виникло порушення договору, а для Покупця - від суми прострочення платежу.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором. Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Але, згідно п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Позивачем при здійсненні розрахунку пені зазначену вимогу законодавства не враховано, що призвело до неправильного визначення суми пені, що підлягає стягненню з відповідача у зв'язку із несвоєчасним виконанням зобов'язання щодо оплати виконаних робіт.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд доходить до висновку про часткове його задоволення, у частині стягнення з ТОВ «Торяц-Т» пені у розмірі 3 329 грн. 51 коп. (розрахунок пені додається).

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи матеріали справи, на думку суду, позовна заява Фізичної особи-підприємця Сокульського Володимира Федоровича підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123,129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.123, 129, 231,232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну Фізичної особи-підприємця Сокульського Володимира Федоровича - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРЯЦ-Т" (вул. Балківська, б. 143, м. Одеса, 65005, ) на користь Фізичної особи-підприємця Сокульського Володимира Федоровича (АДРЕСА_1 75050, ІПН НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 29 829 грн. 85 коп., пеню у розмірі 3 329 грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17 вересня 2018 р.

Суддя Н.В. Рога