РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2018Справа № 910/7076/18

За позовом Приватного підприємства "Юг Агролідер" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Агро" (м. Миколаїв)

про стягнення 1.122.136,60 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Войтко О.В.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Юг Агролідер" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Агро" про стягнення 1.122.136,60 грн., з яких: 1.066.975,43 грн. основного боргу, 50.688,64 грн. пені, 4.472,53 грн. 3% річних. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати в сумі 16.832,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором поставки № 161-10/17 від 05.10.17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.18. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.07.18.

02.07.18. від відповідача надійшло клопотання про направлення даної справи за підсудністю до Господарського суду Миколаївської області, яке обґрунтовано тим, що місцезнаходженням відповідача є місто Миколаїв, а згідно специфікації до Договору поставки № 161-10/17 від 05.10.17. товар передається покупцю за адресою в Херсонській області.

03.07.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 17.07.18.

06.07.18. позивачем подано письмові заперечення на клопотання відповідача про направлення справи № 910/7076/18 за підсудністю.

Відповідач в судове засідання 17.07.18. явку свого повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином в порядку ст. ст. 120-121 ГПК України.

Розглянувши в судовому засіданні 17.07.18. клопотання відповідача про направлення даної справи за підсудністю, проти задоволення якого позивач заперечував, суд дійшов висновку про відмову в його далі з підстав, наведених далі.

За приписами ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 1 ст. 29 ГПК України).

Обставин, визначених статтею 30 ГПК України судом не встановлено.

Згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

В п. 12.10 Договору поставки № 161-10/17 від 05.10.17. сторони погодили, що місцем виконання даного Договору та місцем виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором є адреса Постачальника (Приватного підприємства "Юг Агролідер"), зазначена в розділі 13 Договору.

З розділу 13 Договору "Адреси і банківські реквізити сторін" вбачається, що місцезнаходженням позивача визначено: м. Київ, вул. академіка Туполєва, 19, місцем здійснення господарської діяльності визначено: м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 53-А, оф. 207.

Отже, оскільки в Договорі поставки № 161-10/17 від 05.10.17. за взаємною згодою сторін визначено місце його виконання, яким є місто Київ, суд дійшов висновку, що дана справа належить за підсудністю (юрисдикцією) до Господарського суду міста Києва.

Крім вказаного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.18. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 23.08.18.

23.08.18. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/7076/18 до судового розгляду по суті на 20.09.18.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 20.09.18. судом було заслухано вступне слово, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

В судовому засіданні 20.09.18. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 20.09.18. не з'явився, письмового відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 20.09.18. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 712 Цивільного кодексу України).

05.10.17. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) було укладено Договір поставки № 161-10/17 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) в терміни, визначені Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця гібридне насіння соняшника та кукурудзи (надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться в Специфікаціях до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох Сторін та є невід'ємною частиною цього Договору.

Строк дії Договору сторонами погоджено з моменту його підписання представниками та скріплення печатками і діє до 30.11.18.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у третьої особи та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За даним Договором постачається Товар, асортимент, кількість, ціна якого визначається Специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невід'ємною частиною цього Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 Договору ціна Товару, що поставляється за цим Договором, вказується у Специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент у доларах США. Загальна сума Договору визначається сукупністю Специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п. 2.1. Договору, та які є невід'ємною частиною даного Договору. У випадку розбіжностей даних у Специфікаціях щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід'ємною частиною Договору та підписується з боку Покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (Товару). Всі рахунки та видаткові накладні, що виписані в період дії даного Договору є його невід'ємною частиною, незалежно від того чи є в них посилання на даний Договір. У разі зміни курсу гривні до долара США, Постачальник має право проводити перерахунок (дооцінку) вартості поставленого Покупцю Товару.

Ціна Договору є звичайною ціною та становить вартість (ціну) Товару. Порядок, терміни оплати за поставлений Товар здійснюється Покупцем на умовах визначених в Специфікації (ях) та/або інших додаткових угодах до даного Договору. Сторони відповідно до положень ч. 2 ст. 524 та ст. 533 ЦК України погоджуються застосовувати при проведені розрахунків за цим Договором курс долара США до гривні, що встановлений Національним банком України на день підписання даного Договору та/або Специфікації. У тому випадку, коли курс встановлений НБУ щодо продажу долара США до гривні на день, що передує проведенню розрахунків (перерахуванню коштів), відвантаженню Товару в рахунок погашення заборгованості є вищим за курс відповідної іноземної валюти на день укладення Специфікації(й), оплата грошових за отриманий Товар, відбувається відповідно по курсу долара США до гривні на дату, що передує здійсненню розрахунку (офіційний курс гривні щодо іноземних валют, долара США, згідно даних НБУ) (пункти 3.1-3.4 Договору).

між сторонами підписано та скріплено печатками Специфікацію № 1 від 05.10.17. до Договору, в якій сторони погодили умови поставки та оплати Товару:

- 20% вартості Товару Покупець має оплатити не пізніше 30.11.17. еквівалентом 47.780,00 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ на момент здійснення оплати;

- 80% вартості Товару Покупець має оплатити перед відвантаження Товару Постачальником, але не пізніше 10.04.18., еквівалентом 191.120,00 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ на момент здійснення оплати;

- відвантаження Товару Покупцю здійснюється не пізніше 10.04.18.

Згідно пунктів 3.5-3.8 Договору сторони для визначення суми, яка підлягає оплаті використовують формулу: С = А1/А2 х В , де С - сума належна до оплати; В - ціна Товару на момент підписання Специфікації; А1 - (курс НБУ гривні щодо долара США), що передує дню проведення розрахунків/дню звернення до суду з відповідним позовом; А2 - (курс НБУ гривні щодо долару США) на день підписання відповідної Специфікації. Всі платежі за цим Договором здійснюються Покупцем з врахуванням п. 3.4. Договору. При цьому відповідно до положень ст. 632 ЦК України Сторони дійшли згоди, що право на перерахунок вартості товару (дооцінку) у Постачальника виникає автоматично після збільшення курсу долара США до гривні, або зменшення курсу, враховуючи визначення ціни еквівалентно в доларах США. Постачальник не зобов'язаний надсилати Покупцю жодних листів, повідомлень, перерахунків тощо, щодо вартості товару, який підлягає оплаті, оскільки така вартість вираховується за погодженою у п.3.4 Договору сторонами формулою. Товар, що був переданий Покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення Специфікації(й) та/або інших додаткових угод до даного Договору), має бути ним оплачений не пізніше 10 календарних днів з моменту його отримання за відповідною накладною. Покупець при перерахуванні коштів за Товар в платіжному дорученні (в графі „Призначення платежу") повинен зазначити згідно якого Договору та якої Специфікації перераховано даний платіж. В разі не зазначення цих даних, або в разі неправильно вказаного призначення платежу, . та/або в разі несвоєчасної оплати Товару, Постачальник має право на свій розсуд віднести і отримані грошові суми на погашення в першу чергу - штрафних санкцій, пені, відсотків, після цього - суми основного боргу.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що строк поставки Товару визначається у відповідних Специфікаціях до Договору.

Положеннями пунктів 6.1, 6.2,6.8 Договору визначено, що Поставка Товару здійснюється на умовах визначених у Специфікаціях до цього Договору. Перехід права власності здійснюється в момент передачі Товару з одночасним прийманням по кількості і якості. Приймання Товару по кількості та якості проводиться Покупцем в момент його отримання від Постачальника. Покупець зобов'язаний перевірити кількість Товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність ознак пошкодження або псування Товару і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово про це заявити Постачальнику. При відсутності такої заяви Товар вважається прийнятим Покупцем по кількості та якості. Датою поставки Товару вважається дата прийняття Товару Покупцем і підписання видаткової накладної (товарно-транспортної накладної перевізника).

У відповідності до матеріалів справи, згідно Специфікації № 1 від 05.10.17. до Договору позивач оставив відповідачу Товар на загальну суму 3.927.149,05 грн. згідно видаткових накладних: №№ 41, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 151, 153 від 10.01.18., №№ 435, 500, 501, 502 від 22.02.18., № 651 від 15.03.18.

Вказані видаткові накладні підписані сторонами та скріплені їх печатками.

У зв'язку зі зміною курсу гривні до долару США, у відповідності до п. 2.5 Договору Постачальником було здійснено перерахунок (дооцінку) вартості поставленого Товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами та скріпленими печатками актами про збільшення ціни (№ 1 від 22.01.18., № 2 від 23.01.18., № 3 від 25.01.18., № 4 від 02.02.18., № 5 від 07.02.18., № 6 від 12.02.18., № 7 від 14.02.18., № 8 від 15.02.18., № 9 від 27.02.18.) на загальну суму 30.877,15 грн.

Оцінюючи представлені позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо поставки Товару відповідачу докази, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов'язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Жодних заперечень з приводу отримання Товару відповідачем суду надано не було.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Покупця за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Постачальником прийнятих за Договором зобов'язань з передання Товару.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлена до матеріалів справи видаткова накладна є належним доказом передачі Товару відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов'язань з поставки Товару на суму 3.958.026,20 грн. (з врахуванням дооцінки вартості поставленого Товару) в межах Договору здійснено належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За таких обставин, враховуючи наведені вище умови спірного Договору, та враховуючи дату поставок Товару, суд дійшов висновку, що строк оплати Товару на суму 3.958.026,20 грн. настав.

В період з 22.11.17. по 27.02.18., згідно з наявними в матеріалах справи банківськими виписками, відповідачем було оплачено позивачу за поставлений Товар 2.891.050,77 грн.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Твердженнями позивача з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані.

З огляду на вказане, борг відповідача перед позивачем за представленими до матеріалів справи документами становить 1.066.975,43 грн., з огляду на що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог позивача про стягнення 50.688,64 грн. пені, суд відзначає викладене далі.

Пунктом 7.5 Договору сторони погодили, що за прострочення оплати за Товар Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого Товару за кожний день прострочення, якщо таке порушення не є наслідком впливу незалежних від Покупця обставин.

Приписами ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зазначене кореспондується з нормами ст. 617 Цивільного кодексу України згідно якої особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідачем обґрунтованих пояснень щодо неможливості виконати взяті на себе зобов'язання за Договором не подано.

Здійснивши перерахунок пред'явленої до стягнення суми пені, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50.688,64 грн. пені, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Також позивачем пред'явлено до стягнення 4.472,53 грн. 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок та встановлено, що розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 4.472,53 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача з підстав задоволення позову повністю.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія Агро" (54000, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143; ідентифікаційний код 35472893) на користь Приватного підприємства "Юг Агролідер" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53-А; ідентифікаційний код 36235658) 1.066.975 (один мільйон шістдесят шість тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 43 коп. основного боргу, 50.688 (п'ятдесят тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 64 коп. пені, 4.472 (чотири тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 53 коп. 3% річних, 16.832 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 05 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.09.18.

Суддя Т.М. Ващенко