ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" вересня 2018 р.Справа № 922/4114/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши справу

за заявою Східна ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Х/о, м. Харків
до ТОВ "Дізал", м. Харків
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 05.07.18 р. ТОВ "Дізал" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Падалко Ю.П., зобов'язавши його виконати ліквідаційну процедуру.

До господарського суду надійшло клопотання ліквідатора, в якому він просить суд витребувати в ПАТ "Промінвестбанк" та АТ КБ "ПриватБанк" інформацію про залишок грошових коштів на рахунках, що належать ТОВ "Дізал" (код 38397877).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, здійснивши аналіз приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

У відповідності до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор це фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно частини 2 статті 41 Закону про банкрутство встановлені повноваження ліквідатора при здійсненні ліквідаційної процедури, а саме: ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження, проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів; здійснює інші повноваженні, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 7 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Тобто, з дня призначення до ліквідатора переходять всі функції керівника підприємства-банкрута, а отже ліквідатор повинен виконувати такі повноваження в обсязі, передбаченому діючим законодавством.

Проте, клопотання ліквідатора Падалка Ю.П., як встановив господарський суд, не містить вжиття заходів відповідно до обов'язків покладених на арбітражного керуючого Законом про банкрутство.

За змістом статті 98 Закону про банкрутство арбітражний керуючий особисто здійснює повноваження, покладені на нього господарським судом в межах прав, передбачених цим Законом.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до приписів ст. 5 ГПК України господарський суд, здійснюючи правосуддя захищає порушене право та інтереси особи, яка звернулась до суду.

Враховуючи зазначене, на думку суду, ліквідатор взагалі не вжив заходів з метою самостійного отримання інформації щодо залишку коштів на рахунку банкрута в ПАТ "Промінвестбанк" та АТ КБ "ПриватБанк". Крім того, ліквідатор не позбавлений права замовити виготовлення печатки банкрута та переоформити рахунки банкрута. Однак, ліквідатором не надано доказів вжиття будь-яких заходів щодо отримання необхідної інформації.

За таких обставин, враховуючи, що ліквідатором не в повній мірі виконуються обов'язки, покладені на нього судом, суд вважає звернення ліквідатора передчасним, а тому відмовляє у задоволенні клопотання.

У відповідності до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 37-48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 5, 12, 73-74, 76, 77, 79, 81, 86, 234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ліквідатору у задоволенні клопотання про витребування інформації за вх. №25973 від 07.09.18 р.

2. Ухвалу направити ліквідатору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя Міньковський С.В.