РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2018Справа № 910/4276/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Жука В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов'язання повернути грошові кошти в розмірі 134497,60 грн.

за участі представників:

від позивача - Пінчук-Ніколайчук Ю.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" звернулося до господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою, пославшись на те, що відповідач 11.02.2018 з невідомих для позивача причин на станції Красне затримав 55 вагонів поїзда № 2825, який перевозив вугілля кам'яне марки Г-газове, вантажовласником якого є позивач. Внаслідок вказаної затримки вагонів відповідач нарахував позивачу збір за зберігання вагонів в розмірі 76593,60 грн. та плату за користування вагонами в розмірі 57904 грн. Вказані суми були списані відповідачем з особового рахунку позивача №8117358, відкритого за Договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №8854-є/цт-2016 від 13.10.2017, укладеного між Публічним акціонерним товариства "Українська залізниця" та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго". За твердженням позивача затримка вагонів поїзда №2825 та, як наслідок, списання грошових коштів, буда здійснена відповідачем внаслідок його неузгоджених дій та оформлена з порушенням вимог чинного законодавства України в сфері перевезення вантажів залізничним транспортом, відтак Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" просить суд зобов'язати відповідача повернути позивачу неправомірно списані збори за зберігання вантажів та неправомірно списану плату за користування вагонами в загальному розмірі 134593,60 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, пославшись у відзиві на те, що у зв'язку з накопиченням вагонів із вантажем під вивантаження позивача на ст. Добротвір та на підходах до неї спірна затримка вагонів відбулася саме з вини позивача, що є порушенням Статуту залізниць України, а тому залізницею правомірно нарахований збір за зберігання вантажів та плату за користування вагонами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

13.10.2017 між сторонами було укладено Договір № 8854-є/цт-2016 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу послуги, пов'язані з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.2.2Договору відповідач зобов'язався відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для позивача особовий рахунок з наданням коду платнику № 8117358.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що розмір попередньої оплати та періодичність її винесення визначається позивачем виходячи із очікуваного обсягу перевезень та послуг, на підставі діючих тарифів та умов цього Договору.

Згідно з п. 4.5 Договору в міру виконання перевезень та надання послуг, філія «ЄРЦ» відображає в особовому рахунку використання позивачем коштів: для оплати перевезень вантажів, за користуванням вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) та інше. При незгоді із сумою нарахувань та стягнення платежів позивач письмово повідомляє філію «ЄРЦ» для проведення перевірки. У разі виявлення відповідачем недоборів чи переборів провізних платежів, філія «ЄРЦ» здійснює перерахунок, після чого надлишок стягненої суми перераховує на особовий рахунок позивача, як оплату за майбутні перевезення або ж додатково стягує недобори грошових сум.

Також, 02.02.2015 між позивачем, як власником колії, та Держаним територіально-галузевим об'єднанням «Львівська залізниця» укладено Договір № Л/ДН-1/15/39/М/п про експлуатацію залізничної під'їзної колії, на підставі якого експлуатується під'їзна колія, яка належить позивачу, що примикає стрілочним переводом № 1 до приймально-відправної колії № 2 станції Добротвір ДТГО «Львівська залізниця» і обслуговується локомотивом позивача.

Відповідно до п. 7 Договору максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається позивачу, не повинна перевищувати 25-ти чотирьохвісних вагонів із навантаженням не більше 22250т брутто, як виняток, у випадку ситуаційної необхідності (збереження цілісності партії вагонів по одному посвідченню якості), дозволяється збільшувати одноразову подачу до 30-ти (4-вісних) вагонів.

Як зазначив позивач, 11.02.2018 з 10 год. 28 хв. по 23 год. 38 хв. 13.02.2018 на станції Красне було затримано 55 вагонів поїзда № 2825 (інд. 4929-079-3710), який перевозив вугілля кам'яне, вантажовласником якого є позивач, а фактичним одержувачем - відокремлений підрозділ «Добротвірська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Західенерго». Про затримку вагонів складено акт від 11.02.2018 № 1, в якому зазначено, що затримка відбувається на підставі наказу від 11.02.2018 № 128 та через відмову позивача у прийомі вагонів на п/к з інших причин.

У зв'язку із цим, відповідач нарахував позивачу збір за зберігання у розмірі 76593,60 грн. відповідно до накопичувальної картки № 15020047, 15020049, а також плату за користування вагонами в розмірі 57904 грн. відповідно до плати за користування № 16020068. Відповідні суми були списані з особового рахунку позивача, відкритого у відповідача.

Статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як передбачено п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами (ст. 119 - 126 Статуту залізниць України) (далі - Правила) у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п. 9 Правил про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

У формі наказу, що є додатком 4 до Правил, передбачено, що в останньому зазначається найменування вантажовласника, у зв'язку з неприйняттям вагонів яким здійснюється затримка вагонів через неможливість приймання їх станцією призначення залізниці.

Із матеріалів справи вбачається, що затримка поїзда здійснювалася на підставі наказу ДН-1 від 11.09.2018 № 128, в якому підставою для затримки зазначено накопичення вантажу на ст. Добротвір». Однак, вказаний наказ щодо затримання вагонів у іншу дату - 11.09.2018, а не 11.02.2018, коли відбувалося спірне затримування вагонів. Крім того, в даному наказі не зазначено, що затримка вагонів здійснюється через неможливість прийняття їх вантажовласником (позивачем) на станції призначення, а лише зазначено про накопичення вантажу на ст. Добротвір. Наведені дані також суперечать викладеним у акті від 11.02.2018 № 1 обставинам, складеним із посиланням на цей наказ, щодо причини затримки вагонів. Тобто, вказаний наказ не відповідає встановленій Правилами формі, складений щодо іншої дати, ніж фактично були затримані вагони, та не містить інформації про неможливість прийняття вагонів позивачем.

Відповідно до п. 10 Правил облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

У той же час, у матеріалах справи відсутні будь-які докази своєчасної передачі позивачу повідомлення про затримку вагонів.

Одночасно, із актів загальної форми вбачається, що останні складені 15.02.2018 на станції Добротвір Львівська через затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції клієнта, вагони простоюють на коліях станції в очікуванні звільнення вантажного фронту, час початку затримки 55-ти вагонів із 00:20 год.15.02.2018 (акт № 313) до 11:00 год 15.02.2018 (акт № 316 щодо 16-ти вагонів), до 16:30 год. 15.02.2018 (акт № 320 щодо 19-ти вагонів), до 18:30 год. 15.02.2018 (акт № 324 щодо 20-ти вагонів).

Таким чином, зміст наданих відповідачем позивачу актів загальної форми щодо віднесення на відповідальність вантажовласника (позивача) причин затримки вагонів саме 15.02.2018 на ст. Добротвір, не відповідає обставинам, викладеним у акті від 11.02.2018 № 1 щодо затримки вагонів 11.02.2018 та відновлення їх руху 13.02.2018 на ст. Красне.

В обґрунтування підстав для затримки вагонів на ст. Добротвір відповідач послався також на накопичення вагонів з вантажем на підходах до неї - на ст. Дубляни та на ст. Сапіжанка за період з 17:00 год. 08.02.2018 до 10:28 год. 11.02.2018, на підтвердження чого долучив до відзиву акти загальної форми за період 10.02.2018-12.02.2018, складені на ст. Добротвір, довідку в.о. начальника відділу перевезень філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 27.06.2018 № 478 та довідки АСК ВП УЗ № 0056.

Однак, у довідках АСК ВП УЗ № 0056 щодо затримки поїздів по вказаним станціям за період 08.02.2018-11.02.2018 не зазначено номери вагонів, що були в складі затриманих поїздів, у той час як в книгах прибуття вантажів та в актах загальної форми вже за період затримки з 09.02.2018 по 12.02.2018 вказано лише номери вагонів та відсутні посилання на номери поїздів, що унеможливлює дійти висновку про складання цих актів саме щодо затримки поїздів на ст. Дубляни та на ст. Сапіжанка відповідно до довідки від 27.06.2018 № 478.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для списання відповідачем з особового рахунку позивача грошових коштів у розмірі 57904 грн. збір плати за користування вагонами та в розмірі 76593,60 грн. за зберігання вантажів, у зв'язку з чим останні підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Ураховуючи викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази неможливості прийняття вагонів позивачем на станції призначення, а також докази правомірності затримання вагонів та відповідного документального оформлення такого затримання, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про повернення списаних грошових коштів, які підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція щодо належного способу захисту шляхом повернення на особовий рахунок позивача списаних коштів викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 № 914/873/17.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Ураховуючи вкладене та керуючись ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) повернути на особовий рахунок №8117358 відокремленого підрозділу "Добротвірська теплова електрична станція" (80411, Львівська обл., Кам'янка-Бузький р-н, смт. Добротвір, вул. Промислова, буд. 12; ідентифікаційний код 00131618) Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555) неправомірно списані збори за зберігання вантажів у розмірі 76593 (сімдесят шість тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 60 коп. та неправомірно списану плату за користування вагонами у розмірі 57904 (п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот чотири) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555) витрати зі сплати судового збору в сумі 2017 (двi тисячi сімнадцять) грн. 47 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 17.09.2018

Суддя Я.В. Маринченко