ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.09.2018 Справа № 908/1870/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 14.09.2018 р. за вих. №87/02-02 про видачу судового наказу

Заявник: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

Боржник: Фізична особа-підприємець Ракшин Олександр Олександрович (69118, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості за договором оренди №03.27.85 від 20.09.2001 р. в розмірі 3 699,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.09.2018 р. до господарського суду Запорізької області звернувся Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради із заявою від 14.09.2018 р. за вих. №87/02-02 про видачу судового наказу щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Ракшина Олександра Олександровича заборгованості за договором оренди №03.27.85 від 20.09.2001 р. в розмірі 3 699,69 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2018 р. вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.

Як вбачається з цієї заяви, заявник зазначає, що 20.09.2001 р. між ДКП «ВРЕЖО №3) та приватним підприємцем Ракшиним О.О. укладено договір оренди №03.27.85 нежитлового приміщення загальною площею 15,5 кв.м. вбудовано-прибудованого на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку за адресою: вул. Авраменка, буд. 5, що значиться на балансі ДКП «ВРЕЖО №3». Однак, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди щодо сплати орендної плати за період з травня 2014 р. по травень 2018 р. утворилася заборгованість по орендній плати в розмірі 3 699,69 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

У статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З розрахунку заборгованості по орендній платі, наданого заявником вбачається, що заборгованість розрахована за період з травня 2014 р. по липень 2018 р. та станом на 01.08.2018 р. складає суму в розмірі 3 887,19 грн.

З заяви вбачається, що заявником заявлено до стягнення з відповідача суму заборгованості за період з травня 2014 р. по травень 2018 р., яка становить 3 699,69 грн., отже судом розглядаються вказані заявлені вимоги.

Дослідивши матеріали заяви та розрахунок заборгованості, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості по орендній платі за вказаним договором в частині заборгованості, яка заявлена до стягнення за період з травня 2014 р. по вересень 2015 р. на суму 1 058,35 грн., оскільки з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність тривалістю у три роки.

За правилами ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Частиною 3 статті 152 ГПК України встановлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ч. 1 ст. 148, п. 5 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ракшина Олександра Олександровича заборгованості за договором оренди №03.27.85 від 20.09.2001 р. з травня 2014 р. по вересень 2015 р. на суму 1 058,35 грн.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до статті 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано: 24.09.2018 р.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.