У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

12 вересня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/679/18
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., розглянувши заяву №б/н від 23.07.18

Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, , адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027

про видачу судового наказу в порядку наказного провадження за вимогою про стягнення з боржника Фізичної особи - підприємця Мартиновича Миколи Андрійовича, с. Охрамієвичі, Корюківський район, Чернігівська область, 15322, РНОКПП НОМЕР_1, заборгованості за Договором банківського обслуговування №б/н від 22.09.2011 в розмірі 49 611,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

10.09.18 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - АТ КБ ""ПРИВАТБАНК) про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мартиновича Миколи Андрійовича 49 611,53 грн заборгованості за Договором б/н від 22.09.11, з яких: 6467,01 грн - заборгованості за кредитом, 15 247,77 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом, 22 892,49 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 5004,26 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом та 176,20 грн - судового збору.

В обґрунтування заяви АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначив про наступне.

22.09.2011 боржником було підписано заяву про відкриття поточного рахунку у Банку шляхом приєднання через систему інтернет-клієнт-банкінг до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування б/н від 22.09.2011, взявши на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

На підставі договору, боржнику в банку було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №0841.

Банк зазначає, що він виконав свої зобовязання за договором в повному обсязі, надавши боржнику кредитний ліміт у встановленому розмірі - 7000,00 грн, а боржник в свою чергу неналежно виконував умови договору у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Розглянувши заяву та подані акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення пені в сумі 22 892, 49 грн, виходячи з наступного.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором.

Судом встановлено, що вимоги акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення з фізичної особи - підприємця Мартиновича Миколи Андрійовича 22 892,49 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором не відповідають приписам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є заборгованістю за договором за своєю правовою природою.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, товар, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з приписами ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Приписами статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Приписами ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Господарський суд вважає, що вимоги в частині 22 892,49 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором не підлягають розгляду в порядку наказного провадження та у видачі судового наказу в частині вказаних вимог належить відмовити.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мартиновича Миколи Андрійовича 22 892,49 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст ухвали складений та підписаний 12 вересня 2018.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/