ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 вересня 2018 року Справа № 923/368/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., при секретарі судового засідання Борхаленко О.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_1 - уповн. предст., дов. від 17.07.2018р.

розглянувши у підготовчому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Херсонобленерго" ( м.Херсон, вул.Пестеля,5, код ЄДР 05396638)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля" (Херсонська область, смт.Високопілля, вул.Червоноармійська, 45-Б, код ЄДР 34863267)

про стягнення 319 511грн. 90коп. податку на додану вартість

Описова частина ухвали. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 24.05.2018р. за позовом АТ "Херсонобленерго" про стягнення з ТОВ "Заготзерно-Високопілля" 319 511грн. 90коп. податку на додану вартість за додатковим рахунком №316-1 від 29.07.2015р., що надсилався відповідачу 05.08.2015р., у правовідносинах за договором про постачання електроенергії №316, укладеним сторонами 04.09.2008р.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.12.2015 у справі №923/1827/15, залишеним в силі 08.11.2016 постановою Одеського апеляційного господарського суду та постановою Вищого господарського суду від 06.02.2017, з відповідача на користь позивача постановлено стягнути заборгованість за спожиту активну електроенергію за додатковим рахунком за липень 2015р. у розмірі 1597599грн. Але до ціни позову у справі №923/1827/15 не було включено податок на додану вартість у розмірі 319 511грн. 90коп., який визначений у додатковому рахунку. Включення ПДВ до вартості спожитої електроенергії позивач обгрунтовує посиланням на норми Розділу 5 Податкового кодексу України.

Предметом поданого позову є стягнення з відповідача податку на додану вартість у розмірі 319 511грн. 90коп., нарахованого за додатковим рахунком за липень 2015р. На час звернення до суду з цим позовом позивач стверджує про несплату відповідачем як боргу за рахунком у сумі 1597599грн., так і ПДВ у розмірі 319 511грн. 90коп.

Сторони належним чином повідомлялися про час та місце проведення підготовчих засідань, у справі, які призначалися ухвалами суду на 19.06.2018р., 24.07.2018р., 11.09.2018р., що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень - копій ухвал від 24.05.2018р., 19.06.2018р., 24.07.2018р.

У підготовче засідання 11.09.2018р. представник позивача не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, із заявами, клопотаннями до суду не звернувся.

Суд встановив:

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 24.05.2018, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 19.06.2018р. було з'ясовано про необхідність подання позивачем додаткових доказів на підтвердження визначення власного зобов'язання зі сплати ПДВ у сумі 319511грн. 90коп. та реєстрації такого зобов'язання у Єдиному реєстрі податкових накладних, що було витребувано у позивача ухвалою від 19.06.2018р.

Цією ухвалою суд викликав представників сторін у підготовче засідання, призначене на 24.07.2018р.

Позивачем вимоги суду, викладені в ухвалі від 19.06.2018р., не виконано.

Проте, 24.07.2018р. позивач звернувся до суду із клопотанням про перенесення розгляду справи на іншу дату, посилаючись на звільнення особи, яка забезпечувала представництво у цій справі, та необхідність часу для ознайомлення новому представнику з обставинами справи.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання, проте підготовче засідання відкладено до 11.09.2018р. з метою належної підготовки справи до розгляду по суті, позивача вдруге зобов'язано подати докази на підтвердження визначення власного зобов'язання зі сплати ПДВ у сумі 319511грн. 90коп. та реєстрації такого зобов'язання у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Явка представників сторін в підготовче засідання, призначене на 11.09.2018, визнавалася обов'язковою.

На час проведення підготовчого засідання 11.09.2018р. позивачем вимог суду щодо подання витребуваних доказів не виконано, його представник у засідання не з'явився.

Частиною 1 ст.2 ГПК України до завдань господарського судочинства віднесено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Прийняте судом рішення, в силу приписів частини 1статті 236 Господарського процесуального кодексу України повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Положення частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частиною 2 ст.80 ГПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом враховано, що ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Нормами ГПК України учасники справи, серед іншого, зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Позивачем вимоги суду, викладені в ухвалах від 19.06.2018, 24.07.2018, щодо надання доказів на підтвердження визначення власного зобов'язання зі сплати ПДВ у сумі 319511грн. 90коп. та реєстрації такого зобов'язання у Єдиному реєстрі податкових накладних не виконано.

Заяв, клопотань із зазначенням неможливості виконання вимог процесуального закону позивачем не подано.

Також позивачем не наведено поважності причин нез'явлення представника у підготовче засідання 11.09.2018 та не надано доказів.

Суд позбавлений права самостійно збирати докази на підтвердження позиції тієї чи іншої сторони спору, що порушуватиме принцип обєктивності судового розгляду господарської справи. Одночасно, прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав невірного обрання способу їх захисту чи недоведеності, позбавить позивача можливості в подальшому захистити свої права та інтереси в спірних правовідносинах, а залишення позову без розгляду, як процесуальна можливість виправити недоліки позову та звернутись до суду із даним позовом повторно, забезпечуватиме збалансованість прав та інтересів усіх сторін спору, а також відповідатиме п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., яка передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наслідком неподання позивачем витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин процесуальний закон визначає залишення позову без розгляду (ч.9 ст.81 ГПК України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки.

З урахуванням наведених обставин суд на підставі п.4 ч.1 ст.226 ГПК України залишає заявлений АТ "Херсонобленерго" позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з ним до господарського суду в загальному порядку, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду.

З огляду на п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду, крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням), судовий збір, сплачений за подання цієї позовної заяви, позивачу не повертається.

Керуючись п.1 ч.2 ст.185, п.4 ч.1, ч.4 ст.226, ст.234 ГПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву АТ "Херсонобленерго" залишити без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набирає чинності з дня підписання і може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали в порядку ст.257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст ухвали

складено та підписано 12.09.2018

Суддя Н.А. Павленко