ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1385/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Тур", м. Харків
про стягнення 2070714,65 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, договір від 12.03.2018 року

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Тур", м. Харків, про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2070714,65 грн., в тому числі: 1561514,00 грн. боргу за товар, 227051,13 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, 77788,50 грн. інфляційні збитки, 26209,62 грн. 3% річних (відсотків за користування грошовими коштами за період прострочки), 178151,40 грн. 10% штрафу відповідно пункту 6.3. договору за прострочення платежу більше 10 календарних днів з моменту закінчення узгодженого терміну оплати. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати та витрати, пов'язані з розглядом справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 травня 2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Тур", м. Харків про стягнення 2070714,65 грн. було залишено без руху; надати позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору; належним чином засвідчених копій документів доданих до позовної заяви.

13 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК" було усунено недоліки шляхом надання до суду доказів сплати судового збору та належним чином засвідчених копій документів доданих до позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 червня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 09 липня 2018 року на 11 годин 20 хвилин.

Потокольною ухвалою від 09 липня 2018 року на підставі пункту 3 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладення підготовчого засідання на 18 липня 2018 року 10 годин 30 хвилин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 липня 2018 року було продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 14 вересня 2018 року та розгляд підготовчого засідання відкладено на 03 вересня 2018 року на 11 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 вересня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11 вересня 2018 року на 12 годин.

11 вересня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК" надійшла заява (вхідний № 26406) про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Лі Тур", що відповідає розміру позовних вимог позивача, тобто сумі 2161316,67 грн. та знаходяться на рахунках відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 вересня 2018 року було повернуто позивачу заяву про забезпечення позову.

11 вересня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК" надійшов розрахунок судових витрет, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Станом на 11 вересня 2018 року відповідач передбаченим статтею 165 Господарського процесуального кодексу України правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, заперечення проти позову не навів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

10 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК" (позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лі Тур" (відповідачем, покупцем) був укладений договір поставки № 219.

Відповідно до пункту 1.1. договору поставки № 219 постачальник зобов'язується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві товар, в асортименті, кількості та відповідної якості і по узгодженій ціні, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно пункту 1.2. договору поставки від 10 листопада 2017 року кількість, асортимент товару, ціна за одиницю товару, загальна вартість партії товару та строки поставки відповідної партії товару, що поставляється, визначаються у специфікації та рахунках-фактурах.

Відповідно до пункту 1.2.1. договору поставки № 219 специфікація (ї) та рахунки-фактури оформляються на кожну партію товару, що поставляється, підписуються сторонами та є невід'ємною частиною договору.

Згідно пункту 1.23 договору поставки від 10 листопада 2017 року загальна кількість товару, що поставляється за даним договором, визначається як наростаюча кількість по всіх поставках, проведених згідно оформленим накладним.

Відповідно до пункту 3.1. договору поставки № 219 постачальник поставляє покупцю товар в асортименті, кількості та в строки узгоджені сторонами.

Згідно пункту 3.2. договору поставки від 10 листопада 2017 року передача товару покупцю здійснюється за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполева, 19. Строк поставки товару становить 15 робочих днів з моменту підписання сторонами специфікації до договору.

Відповідно до пункту 5.1. договору поставки № 219 договір вступає вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє по 07 листопада 2018 року (включно), але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Поставка товару підтверджується: видатковою накладною № 965 від 13 листопада 2017 року про поставку товару на суму 1352400,00 грн., підписаною з боку постачальника завідувачем складом ОСОБА_2, а з боку покупця ОСОБА_3 за довіреністю №58 від 10 листопада 2017 року; видатковою накладною № 1012 від 20 листопада 2017 року про поставку товару (за замовленням покупця № 1180 від 17 листопада 2017 року) на суму 913752,00 грн., підписаною з боку постачальника завідувачем складом ОСОБА_2, а з боку покупця ОСОБА_3 за довіреністю № 88 від 20 листопада 2017 року; видатковою накладною №1014 від 21 листопада 2017 року про поставку товару на суму 48060,00 грн., підписаною з боку постачальника Т.в.о. завідувача складом ОСОБА_4, а з боку покупця ОСОБА_3 за довіреністю №91 від 20 листопада 2017 року; ОСОБА_4 №1014 приймання-передачі товарів від 21 листопада 2017 року підписаним з боку постачальника Т.в.о. завідувача складом ОСОБА_4, а з боку покупця ОСОБА_3 за довіреністю №91 від 20 листопада 2017 року про передачу покупцю товарів (найменування, асортимент, кількість яких співпадає з відомостями про товар у видатковій накладній №1014 від 21 листопада 2017 року) на суму 48060,00 грн.; ОСОБА_4 №1022 приймання-передачі товарів від 24 листопада 2017 року на суму 37302.00 грн., підписаним з боку постачальника завідувачем складом ОСОБА_2, а з боку покупця ОСОБА_3 за довіреністю №92 від 23 листопада 2017 року; замовленням покупця на товар №1056 на суму 2666152 грн.

Пунктом 2.2. договору поставки від 10 листопада 2017 року встановлено, що термін розрахунку складає строк від 5 (пяти) до 10 (десяти) календарних днів з моменту фактичного отримання товару. Додатково до такого постачальником були виставлені покупцю наступні рахунки: № 1133 від 10 листопада 2017 року на оплату товару на суму 1352400,00 грн.; № 1180 від 17 листопада 2017 року на оплату товару на суму 913752,00 грн.; № 1188 від 20 листопада 2017 року на оплату товару на суму 48060,00 грн.; від 24 листопада 2017 року на оплату товару на суму 37302.00 грн. Таким чином, за умовами договору покупець повинен був оплатити товар не пізніше наступних термінів: кінцевий термін оплати товару за видатковою накладною № 965 від 13 листопада 2017 року - 24 листопада 2017 року; кінцевий термін оплати товару за видатковою накладною № 1012 від 21 листопада 2017 року - 02 грудня 2017 року; кінцевий термін оплати товару за видатковою накладною № 1014 від 21 листопада 2017 року - 02 грудня 2017 року;кінцевий термін оплати товару за ОСОБА_4 № 1022 приймання-передачі від 24 листопада 2017 року - 05 грудня 2017 року.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач здійснив оплату вартості отриманих товарів частково на суму 790000,00 грн.

Таким чином заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Тур" перед позивачем складає 1561514,00 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки № 219 від 10 листопада 2017 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1561514,00 грн. основного боргу слід задовольнити.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку часник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарюванн, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до частини статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова ума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення оржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до приписів статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно пункту 6.1 договору поставки № 219 у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань за даним договором, вони несуть відповідальність, передбачену чинним Законодавством України. Винна сторона у повному обсязі відшкодовує збитки, заподіяні іншій стороні неналежним виконанням зобовязань, а також сплачує штрафні санкції, передбачені договором.

Пунктом 6.2. договору поставки від 10 листопада 2017 року установлено, що за несвоєчасну оплату товару, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення оплати. Якщо строк прострочення платежу перевищує 10 (десять) календарних днів з моменту узгодженого терміну оплати, Покупець, крім пені, визначеної цим пунктом, виплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого в строк товару.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу Товариством з обмеженою відповідальністю "Лі Тур" перед позивачем за договором, розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 227051,13 грн., розмір 10% штрафу складає 178151,40 грн.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем вказаних сум, суд встановив, що данні нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення з відповідача 227051,13 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань та 178151,40 грн. 10% штрафу відповідно пункту 6.3. договору за прострочення платежу більше 10 календарних днів з моменту закінчення узгодженого терміну оплати слід задовольнити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 26209,62 грн. та інфляційних збитків у розмірі 77788,50 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 32419,75 грн. покладаються на відповідача.

Позивач також просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 90602,02 грн.

На підтвердження понесення витрат на послуги адвоката позивачем надані такі документи: договір про надання правової допомоги від 12 березня 2018 року, укладена між адвокатом ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК", за умовами якої адвокат зобов'язався надавати правову допомогу, бути представником Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК", здійснювати правовий супровід діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК", пов'язаної з врегулюванням спору та стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Тур" по договору поставки № 219 від 10 листопада 2017 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5060 адвоката ОСОБА_1 та витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що заявлена позивачем сума не є співрозмірною щодо наданих послуг, оскільки спір, що виник між сторонами не є складним та не потребує вивчення великої кількості документів та судової практики. Таким чином, суд вважає достатньою та співрозмірною щодо наданих послуг оплату адвокату в сумі 30000,00 грн.

Таким чином суд покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лі Тур" (61174, м. Харків, вул. Архітекторів, буд. 20, к. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ВАЛТЕК" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8, адреса державної реєстрації: 01042, АДРЕСА_1, ) заборгованості у розмірі 2070714,65 грн., в тому числі: 1561514,00 грн. боргу за товар, 227051,13 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов*язань, 77788,50 грн. інфляційні збитки, 26209,62 грн. 3% річних (відсотків за користування грошовими коштами за період прострочки), 178151,40 грн. 10% штрафу відповідно пункту 6.3. договору за прострочення платежу більше 10 календарних днів з моменту закінчення узгодженого терміну оплати, 32419,75 грн. судового збору та 30000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 20.09.2018 р.

Суддя ОСОБА_5