УХВАЛА

11 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/661/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю.Я. головуючого, Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2018 (суддя Вавренюк Л.С.) та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 (головуючий Парусніков Ю.Б., судді Білецька Л.М., Коваль Л.А.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про стягнення 50 234,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в загальній сумі 50 234,40 грн., у тому числі: пені у сумі 16 831,90 грн., трьох процентів річних у сумі 38 05,80 грн., інфляційних втрат у сумі 29 596,70 грн., з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасного проведення розрахунків за природний газ, поставленого за договором купівлі-продажу природного газу від 20.02.2014 № 1546/14-БО(Т)-18.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2018 у справі № 912/661/18, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. Судові витрати покладено на позивача.

17.08.2018, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не погоджуючись із рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2018 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у справі № 912/661/18 подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

06.09.2018 зазначена касаційна скарга разом зі справою № 912/661/18 надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 912/661/18 і в обґрунтування цієї відмови зазначає таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В ухвалі Господарського суду Кіровоградської області від 26.03.2018 про відкриття провадження у справі зазначено, що справа № 912/661/18 в розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України є малозначною, оскільки вона незначної складності та сума позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 цієї ж статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1 762,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у сумі 50 234,40 грн., яка є менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2018 рік (1 762,00 грн. х 100 = 176 200,00 грн.), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 912/661/18 є малозначною і крім цього, подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому Суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі і відмовляє у такому відкритті.

Посилання скаржника на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16, як на іншу правову позицію у спірних правовідносинах є такою, що не відповідає дійсності, оскільки позиція щодо застосування частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон) як норми прямої дії є однозначною і сталою, виконання цієї норми не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Зокрема, застосування наведеної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої статтями 1, 2, 3 Закону, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 22.02.2018 у справі № 922/4355/14, від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14, від 15.03.2018 у справі № 904/10736/16, від 22.03.2018 у справі № 914/123/17, від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 10.04.2018 у справі № 916/3054/16, від 11.04.2018 у справі № 910/17962/15, від 14.04.2018 у справі № 904/11358/16, від 17.04.2018 у справі № 54/298-07, від 20.04.2018 у справі № 917/2581/15, від 24.04.2018 у справі № 914/3158/16, від 26.04.2018 у справі № 911/3945/16, від 02.05.2018 у справах № 920/1060/16 і № 914/102/17, від 04.05.2018 у справі № 922/1109/15, від 11.05.2018 у справі № 15/5005/153/2012, від 15.05.2018 у справі № 908/3126/16, від 23.05.2018 у справі № 908/3125/16, від 30.05.2018 у справах № 904/11214/16, № 904/10733/16 і 908/2055/17, від 06.06.2018 у справі № 904/10292/17, від 14.06.2018 у справі № 914/4134/15, від 25.07.2018 у справах № 910/15874/13 і № 910/23017/17.

Згідно з рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються із права на апеляцію та касацію, для недопущення будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Як убачається із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у справі № 912/661/18, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною 5 статті 12, статями 163, 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, статтею 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 у справі № 912/661/18.

2. Матеріали касаційної скарги з додатками на 22 (двадцяти двох) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 13.08.2018 № 6007238 на суму 3 524,00 грн., повернути Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков