ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018. Справа № 917/710/18

м. Полтава

За позовною заявою Служби зовнішньої розвідки України, вул. Нагірна 24/1, м. Київ, 04107

до Фізичної особи-підприємця Трухіна Андрія Олеговича, АДРЕСА_1, 39800

про стягнення 765,22 грн.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Служба зовнішньої розвідки України (далі - позивач/ СЗРУ) звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Фізичної особи-підприємця Трухіна Андрія Олеговича (далі - відповідач/ ФОП Трухін А.О.) 765,22 грн. пені. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на закупівлю товарів № 806/17 від 12.12.2017.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.07.2018. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Копія ухвали суду 13.07.2018. направлена на адресу відповідача повернулася не врученою з відміткою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання".

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса відповідача зазначена у позовній заяві відповідає місцезнаходженню ФОП Трухіна А.О., відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017. між позивачем (замовник за договором) та відповідачем (постачальник за договором) було укладено договір про закупівлю товарів № 806/17 (далі - договір, копія договору - в матеріалах справи).

Згідно п. п. 1.1 - 1.2 договору постачальник зобов'язується поставити шафи для гардеробної кімнати (далі - Товар), а замовник зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором. Найменування предмета закупівлі відповідно до ДК 021:2015 код CPV 39130000-2 "Офісні меблі".

Сума договору складає 76521,50 грн., ПДВ не нараховується згідно чинного законодавства України (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 5.1 та п. 5.2. договору постачання товару здійснюється до 15.12.2017. Місце поставки товару: м. Київ та 20-ти кілометрова зона м. Києва, попередньо визначене замовником.

На підставі накладної від 18.12.2017. № 14/12-17 (копія накладної - в матеріалах справи) поставка товару замовнику була здійснена постачальником 18.12.2017., тобто з порушенням строку поставки, визначеного в п. 5.1. договору.

Відповідно до п. 7.1. договору за порушення строку поставки товару замовнику, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 1 (одного відсотка) % від вартості договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (семи) % вказаної вартості договору.

На підставі вказаного пункту договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 1 % від вартості договору за один день прострочення, що склала 765,22 грн.

Пунктами 9.1., 9.2. договору сторони погодили, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов'язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

На вимогу вказаних пунктів договору позивач направив відповідачу претензію про сплату пені у розмірі 765,22 грн. (копія претензії - в матеріалах справи). Факт надіслання відповідачу претензії підтверджується наданими позивачем копіями чеку Укрпошти та опису вкладення.

Позивач стверджує, що відповідач претензію не виконав. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 765,22 грн. пені.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача пені суд виходить з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п. 7.1. договору за порушення строку поставки товару замовнику, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 1 (одного відсотка) % від вартості договору за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що відповідач прострочив зобов'язання з поставки товару (товар, який мав бути поставлений до 15.12.2018., тобто по 14.12.2018. включно, фактично був поставлений відповідачем лише 18.12.2018.), проте позивач нараховує пеню за один день прострочення. Отже, враховуючи вимоги позивача та умови договору позивач правомірно нарахував відповідачу 765,22 грн. пені за прострочення останнім виконання зобов'язання з поставки товару.

Таким чином, позов є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами та таким, що підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Трухіна Андрія Олеговича (АДРЕСА_1, 39800; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Служби зовнішньої розвідки України (вул. Нагірна 24/1, м. Київ, 04107; ; р/р 8126 в Державній казначейській службі України, МФО 820172) 765 грн. 22 коп. пені, 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук