КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. Справа№ 910/9522/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Бойко Р.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 23.07.2018

у справі № 910/9522/18 (суддя Морозов С.М.)

за заявою Приватного сільськогосподарського підприємства

«Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок»)

про забезпечення позову до його пред'явлення

особа, яка може отримати статус учасника справи:

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Терон ЛТД»

(далі - ТОВ «Терон ЛТД»)

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі № 910/9522/18 в задоволенні заяви ПСП «Агрофірма «Світанок» про забезпечення позову до його пред'явлення відмовлено.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, ПСП «Агрофірма «Світанок» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та постановити нове судове рішення, яким подану ним заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту до пред'явлення позову задовольнити та накласти арешт на грошові кошти в межах суми 533 040, 00 грн. За твердженнями апелянта, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, які були додані до заяви про забезпечення позову, неправильного їх дослідження та оцінки, судом першої інстанції невірно встановлено обставини, що мають значення для справи. На переконання апелянта, в ході розгляду заяви про забезпечення позову до його пред'явлення, місцевим господарським судом не надано належної оцінки, що ТОВ «Терон ЛТД» після отримання оплати не вживає жодних заходів щодо виконання умов договору та поставки товару, взагалі не виходить на зв'язок, а навпаки вживає активних дій щодо ухилення від виконання зобов'язання за умови безпідставного користування грошовими коштами апелянта. Разом з цим, апелянт сам намагається вжити заходів по встановленню зв'язку з ТОВ «Терон ЛТД», хоча розуміє, що оскільки контрагент не виходить на зв'язок, належне виконання зобов'язання не можливе. Крім цього, за даними апелянта, в мережі Інтернет розміщена інформація від значної кількості осіб, які також потерпіли від невиконання ТОВ «Терон ЛТД» своїх зобов'язань, що свідчить про те, що дії останнього з не поставки товару носять масовий та систематичний характер та взагалі можуть кваліфікуватись як такі, що містять ознаки складу злочину. На думку апелянта, в іншій справі № 910/7660/18 за позовом ТОВ «КІНТЕГРО» до ТОВ «Терон ЛТД» про стягнення попередньої оплати суддею за фактично таких самих обставин постановлено ухвалу про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на кошти відповідача в межах заявлених сум. Всі вищевказані факти підтверджують вчинення ТОВ «Терон ЛТД» дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання та є достатніми для застосування співмірного заходу забезпечення позову, а саме накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми 533 040,00 грн. тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 18.09.2018 з'явився представник заявника - ПСП «Агрофірма «Світанок», представник ТОВ «Терон ЛТД» не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник заявника в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким подану ним заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту до пред'явлення позову задовольнити та накласти арешт на грошові кошти в межах суми 533 040, 00 грн.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Так, ПСП «Агрофірма «Світанок» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до його пред'явлення, в якій просило накласти арешт на грошові кошти в межах суми 533 040,00 грн., що обліковуються на рахунку ТОВ «Терон ЛТД» № 6388 в ПАТ «Ідея Банк», МФО 336310 та на рахунку № 4864 в АТ «Правекс Банк», МФО 380838 та інших рахунках, які відкриті ТОВ «Терон ЛТД» в банківських та фінансових установах і будуть виявлені державним виконавцем під час виконавчого провадження в усіх видах валют, яка мотивована наявністю фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи не пізніше двох днів з дня її надходження. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З аналізу згаданих положень закону вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В ході вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню в зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За змістом ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на підставі ст. 13 Конвенції на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини визначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено матеріалами справи, звертаючись до суду з даною заявою, заявник вказував, що ТОВ «Терон ЛТД» після отримання оплати від позивача не вжило жодних заходів щодо виконання умов договору та поставки товару, взагалі не виходить на зв'язок, а навпаки вживає активних дій щодо ухилення від виконання зобов'язань за умови безпідставного користування чужими грошовими коштами. За твердженнями заявника, розміщена в мережі Інтернет інформація щодо масового та систематичного невиконання ТОВ «Терон ЛТД» своїх зобов'язань за отримання попередньої оплати від значної кількості фізичних та юридичних осіб, а також наявність вже відкритих проваджень про стягнення з нього грошових коштів свідчить про відсутність наміру ТОВ «Терон ЛТД» виконувати належним чином умови договору та поставляти товару, що, в свою чергу, вказує на можливий намір відповідача утруднити чи зробити неможливим повернення грошових коштів їх законному власнику. З огляду на наведене, дату проведення державної реєстрації ТОВ «Терон ЛТД» (28.12.2017), розмір його статутного капіталу (200 000, 00 грн.), який є суттєво меншим ніж сума отриманої попередньої оплати від заявника, останній наполягає на існуванні ймовірності вчинення ТОВ «Терон ЛТД» дій, направлених на утруднення або невиконання рішення суду у даній справі.

Крім цього, в іншій справі № 910/7660/18 за позовом ТОВ «КІНТЕГРО» до ТОВ «Терон ЛТД» про стягнення попередньої оплати суддею за фактично таких самих обставин постановлено ухвалу про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на кошти відповідача в межах заявлених сум.

Проте посилання позивача на відсутність зв'язку з відповідачем, наявність інформації щодо масового та систематичного невиконання ТОВ «Терон ЛТД» своїх зобов'язань перед іншими контрагентами, наявність судового спору про стягнення з останнього відповідних грошових коштів за іншим правочином не можуть слугувати достатньою підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Дата проведення державної реєстрації ТОВ «Терон ЛТД» (28.12.2017) та розмір його статутного капіталу (200 000, 00 грн.), хоть і є суттєво меншим ніж сума отриманої від заявника попередньої оплати, не свідчать про існування ймовірності вчинення ТОВ «Терон ЛТД» дій, направлених на утруднення або невиконання рішення суду у даній справі.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування (надання відповідних доказів) не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Твердження заявника про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 910/7660/18 за фактично тих самих обставин, які викладено ним у даній заяві, як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки по-перше, суд позбавлений можливості перевірити фактичні обставини для вжиття відповідного заходу до забезпечення позову у справі № 910/7660/18, по-друге, підстави для вжиття відповідного заходу до забезпечення позову оцінюються судом за правилами ст. 86 ГПК України, тоді як у даному випадку обставин, з якими процесуальний закон пов'язує можливість вжиття таких заходів судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову, відтак правомірно визнав заяву ПСП «Агрофірма «Світанок» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню

Крім цього, приймаючи судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, судом взято до уваги, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, отже судом мають бути враховані інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в результаті застосування відповідних заходів, зокрема, відповідачів у справі.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правомірно застосовано приписи ст.ст. 136, 137 ГПК України, оскільки застосування заходів на підставі ст. 137 ГПК України можливо лише у разі, якщо невжиття заходів до забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, що у даному випадку матеріалами справи не підтверджується.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст. ст. 240, 255, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 у справі № 910/9522/18 - без змін.

Матеріали справи № 910/9522/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.09.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Г.А. Жук