04 вересня 2018 року
Справа № 923/447/15
04 вересня 2018 року
Справа № 923/447/15
Колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у складі: Погребняка В.Я., Катеринчук Л.Й., Жуков С.В. прийнято Постанову від 04.09.2018 про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та залишення без змін рішення господарського суду Херсонської області від 20.04.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2017 у справі №923/447/15.
Мною, Катеринчук Л.Й., при винесенні зазначеної Постанови було висловлено окрему думку, суть якої полягає в такому:
1. Предметом спору в даному випадку є правомірність звернення у 2015 році третьої особи, яка не була стороною договору (ТОВ "Фінансова компанія "МІТЕХ") із позовними вимогами про визнання недійсним Інвестиційного договору (про інвестування у житлове будівництво) №220/F від 16.11.2005, укладеного між двома відповідачами: ОСОБА_5 (як інвестором) та ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" (як оператором спільної діяльності між ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм"), за яким ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" зобов'язалась збудувати об'єкт будівництва, здати його в експлуатацію та передати у власність Інвестору за умови 100% внесення до 01.05.2008 повної вартості інвестиційного внеску в розрахунку 3500 грн. за 1 квадратний метр, квартиру АДРЕСА_1. Також позивач, просив визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 15.06.2007, за яким ОСОБА_5 відступила ОСОБА_4 права вимоги за договором №220/F від 16.11.2005 в межах провадження у справі про банкрутство ПАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" №923/447/15.
2. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що при укладенні договору (про інвестування у житлове будівництво) №220/F від 16.11.2005 мало місце порушення вимог частини 5 статті 9 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", згідно якої "забудовник передає управителю перелік об'єктів інвестування в об'єкті будівництва, який є попереднім обсягом замовлення на будівництво, та майнові права на ці об'єкти інвестування для подальшої передачі установникам фонду на умовах Правил цього Фонду. Без письмової згоди управителя забудовник не має права відчужувати або обтяжувати будь-яким способом об"єкти інвестування, майнові права на які передані управителю Фонду" (в редакції на момент укладення договору про інвестування), оскільки до моменту укладення цього договору між ЗАТ"Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та ТОВ "Фінансова компанія "МІТЕХ" укладено Генеральний договір №1/гд від 12.09.2005 за яким Компанія прийняла на себе зобов'язання щодо залучення коштів фізичних та юридичних осіб (довірителів) для фінансування об'єкту будівництва і зазначена квартира була включена до переліку об'єктів, майнові права на які передаються управителю Фонду фінансування будівництва, позивачу у справі, для пошуку інвесторів та укладення з ними інвестиційних договорів.
Погоджуюсь з висновками судів, що ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" порушила умови Генерального договору №1/гд від 12.09.2005, уклавши 16.11.2005 договір (про інвестування у житлове будівництво) №220/F.
Однак наслідком цього не може бути порушення прав ТОВ "Фінансової компанії "МІТЕХ", яка протягом строку дії Генерального договору №1/гд 12.09.2005 не виконала своїх зобов'язань по пошуку інвестора на спірну квартиру АДРЕСА_1.
Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи об'єкт будівництва здано в експлуатацію згідно Акта готовності об'єкта до експлуатації 05.04.2012, отже зобов'язання ТОВ "Фінансової компанії "МІТЕКС" згідно Генерального договору №1/гд від 12.09.2005 про залучення інвесторів (довірителів ФФБ) припинилась внаслідок досягнення цілі будівництва будинку та здачі його в експлуатацію. Генеральним Договором №1/гд12.09.2005 не передбачалося набуття ТОВ Фінансова компанія "МІТЕКС" у власність майна в об'єкті будівництва.
Відтак, не виконавши власних зобов'язань за Генеральним договором №1/гд 12.09.2005 щодо залучення інвестора (довірителя ФФБ) на спірну квартиру в період будівництва, позивач не довів порушення своїх прав договором про інвестування у житлове будівництво №220/F 16.11.2005, укладеним ЗАТ"Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", як управителем спільної діяльності з будівництва ( колективним забудівником) безпосередньо з інвестором ОСОБА_5.
Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину (правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним). Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною 2 статті 4 ГПК України (в редакції з 15.12.2017) передбачено що юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.
Отже, не довівши порушення своїх прав та законних інтересів правочином, який не укладався позивачем, він як заінтересована сторона не вправі звертатися до суду про визнання недійсним оспорюваного договору. Відтак, встановивши обставини недоведення позивачем, як заінтересованою стороною, порушення його власних прав та законних інтересів укладенням такого правочину, суду належить відмовити у визнанні недійсним оспорюваного правочину, виходячи з презумпції правомірності його укладення сторонами.
3. Вважаю, що за наявності доведення складу цивільного правопорушення ТОВ "Фінансова компанія "МІТЕКС" вправі звертатися до ЗАТ"Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" про стягнення збитків (втраченої вигоди) за порушення контрагентом умов Генерального договору №1/гд від 12.09.2005, внаслідок укладення ним інвестиційного договору 16.11.2005.
Однак покладення судами на третіх осіб (інвестора за інвестиційним договором та його правонаступників) негативних наслідків порушення ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" пункту 2.4 Генерального договору №1/гд від 12.09.2005 не відповідає загальним засадам цивільного законодавства на предмет застосування норм цивільного права виходячи з справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 статті 3 ЦК України) та норм процесуального права - верховенства права, рівності перед законом і судом, пропорційності у господарському судочинстві (статті 11, 7, 15 ГПК України ).
4. Згідно частин 1-2 статті 9 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" (в редакції чинній на 12.09.2005) управитель укладає із забудовником угоду, за якою замовляє забудовнику збудувати об'єкт будівництва, ввести його в експлуатацію та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у встановлені в угоді строки та на умовах, визначених цим Законом та Правилами фонду; управитель укладає з забудовником угоду за умови забезпечення забудовником виконання своїх зобов'язань з додержанням вимог статті 10 цього Закону. А згідно статті 10 цього закону обов'язковою умовою укладення угоди між управителем фонду та забудовником має бути забезпечення виконання зобов'язань забудовника встановленням іпотеки. Предметом іпотеки за іпотечним договором є майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва. Іпотечний договір має бути укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений.
Отже, за відсутності дійсного договору іпотеки майнових прав, а судами було встановлено, що така угода визнана недійсною за рішенням господарського суду міста Києва 30.09.2014 у справі 910/4784/14, яке є чинним, про що також зазначено у Постанові ВГСУ 24.11.2016, якою скасовувалися попередні рішення в даній справі з направленням справи на новий розгляд (том 12, а.с. 46) не можна стверджувати про те, що Генеральний договір №1/гд від 12.09.2005 є укладеним.
З правовим висновком про те, що ТОВ "ФК "МІТЕКС" не порушено її прав, як іпотекодержателя, при укладенні договорів купівлі-продажу майнових прав між УСТФ "Укртелефільм" та Особа-2 та договором відступлення прав вимоги між Особа-2 та Особа-3, оскільки основне зобов'язання за генеральним договором виконане - будівництво завершене, погодився Верховний Суду України у постанові 05.10.2016 у подібній справі (том 12, а.с. 26-28).
Також згідно частини 3 статті 10 цього Закону одночасно з укладенням угоди забудовник та управитель укладають договір уступки майнових прав на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, з відкладальними умовами.
Отже, належним доказом набуття управителем майнових прав на укладення з інвесторами договорів на певні квартири в об'єкті будівництва згідно з вимогами зазначеного закону №978 від 19.06.2003 є договір уступки майнових прав укладений між забудовником та Фондом фінансування будівництва згідно частини 3 статті 10 Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано такого договору до матеріалів справи, тому ним не доведено належними доказами набуття майнових прав на пошук інвестора та укладення інвестиційного договору щодо квартири АДРЕСА_1, що додатково підтверджує недоведення позивачем порушення його особистих прав та законних інтересів укладенням оспорюваного правочину та є самостійною підставою для відмови в позові.
5. Судом першої інстанції обрано неправильну форму судового акта у формі "рішення", який приймається за наслідком спірних позовних вимог при їх розгляді в межах провадження у справі банкрутство, оскільки Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (зокрема, статтею 8, частиною 4 статті 20) передбачено такі процесуальні форми судових актів, як ухвали та постанова суду про визнання боржника банкрутом.
Відтак, використання інших процесуальних форм, зокрема "рішення суду", виходить за межі компетенції суду, який розглядає справу про банкрутство. Зазначеного процесуального порушення апеляційним судом виправлено не було.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 311, 315 ГПК України вважаю правильним скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2018 та рішення господарського суду Херсонської області 12.04.2017 в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним інвестиційного договору 16.11.2005 між забудовником ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та фізичною особою ОСОБА_5 та прийняти у справі нове рішення, відмовивши в задоволенні заяви ТОВ "Фінансова компанія "МІТЕКС" до ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та ОСОБА_5, в частині позовних вимог про визнання недійсним інвестиційного договору 16.11.2005.
Суддя Верховного Суду Катеринчук Л.Й.