номер провадження справи 9/8/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 Справа № 908/31/18

м.Запоріжжя

За позовом: Заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Молодіжна, 3) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

позивач: Державна екологічна інспекція у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72-а)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Василівський завод МК (71600, Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Московська, 51)

про стягнення суми 87642,72 грн. збитків

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

прокурор: Селезньова Т.В., службове посвідчення № 030389 від 17.11.2014;

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 028-1084/12 від 23.03.2018;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

Заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області заявлено позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: позивача Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Василівський завод МК на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету Запорізької області та місцевого бюджету Василівської міської ради суми 87642,72 грн. збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в результаті наднормових викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря.

Ухвалою суду від 15.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/31/18, присвоєно номер провадження справи 9/8/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.02.2018.

В підготовчому засіданні 14.02.2018 оголошувалась перерва до 01.03.2018. Ухвалою суду від 01.03.2018 продовжено строк підготовчого провадження на два тижні (чотирнадцять днів) до 30.03.2018 включно та відкладено підготовче засідання на 23.03.2018. Ухвалою суду від 23.03.2018 підготовче засідання відкладено на 29.03.2018.

Ухвалою суду від 29.03.2018 призначено у справі № 908/31/18 судову екологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 25.06.2018 провадження у справі № 908/31/18 поновлено з 02.08.2018, підготовче засідання призначено на 02.08.2018. Ухвалою суду від 27.07.2018, враховуючи службове відрядження судді Боєвої О.С. до м. Києва у період з 31.07.2018 по 02.08.2018 включно, продовжено строк підготовчого провадження на десять днів до 13.08.2018 включно, підготовче засідання призначено на 03.08.2018. Ухвалою суду від 03.08.2018 підготовче засідання відкладалось на 06.08.2018, потім на 13.08.2018. Ухвалою суду від 13.08.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 04.09.2018.

04.09.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги, які підтримані прокурором, мотивовані наступним. У період з 13.04.2015 по 27.04.2017 державними інспекторами Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, на підставі наказу № 143 від 12.04.2017 та направлення на проведення перевірки № 112 від 12.04.2017, виданих начальником інспекції, проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ Василівський завод МК (надалі - відповідач). За результатами перевірки встановлено, що відповідачем у період з 06.05.2015 по 24.12.2015 включно стаціонарними джерелами викидів №№ 1-6, 8-11, 17-18, 20-22, 24, 26-28, 30-39 та у період з початку експлуатації по 24.12.2015 включно стаціонарними джерелами викидів №№ 40-47 здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, що є порушенням ст.ст. 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря. Вищевказане підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 13.04-27.04.2017, який підписано без заперечень та зауважень директором ТОВ Василівський завод МК, протоколом про адміністративне правопорушення № 006322 від 13.04.2017, постановою про накладення адміністративного стягнення № 000150/01/02 від 13.04.2017 (яка не оскаржена і не скасована), квитанцією про сплату адміністративного штрафу. На підставі матеріалів перевірки державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища на імя директора ТОВ Василівський завод МК було винесено припис №19/02-ПЗ від 05.05.2017 щодо усунення порушень природоохоронного законодавства. Позивачем на підставі довідки відповідача про фактичні години роботи стаціонарних джерел викидів та таблиць зі звіту з інвентаризації викидів забруднюючих речовин промислового майданчика та відповідно до ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, розрахована сума збитків, заподіяних державі відповідачем, що складає 87642,72 грн. Оскільки претензію позивача вих. № 2716/12 від 03.08.2017 відповідач залишив без задоволення, та у звязку з відсутністю у позивача коштів на сплату судового збору для стягнення в судовому порядку вищевказаних збитків, заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до суду із позовом про стягнення суми 87642,72 грн. збитків, заподіяних державі. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря, ст.ст. 68, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст.ст. 4, 53, 55, 162 ГПК України.

Представник позивача - Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач своїм правом передбаченим статтею 178 ГПК України не скористався, письмового відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідачем було подано заяву від 14.02.2018 якою повідомлено, що слідчим відділенням Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 від 30 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, з проханням до позивача повідомити суд про стан розгляду вказаного кримінального провадження.

Листом за вих. № 1.2-7932-17 від 27.02.2017, на виконання ухвали суду від 14.02.2018, Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області повідомила суд, що у провадженні Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000560, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2017. Правова кваліфікація вказаного злочину визначена за ч. 1 ст. 239 КК України забруднення або псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоровя людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоровя людей чи довкілля, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань доданий до позову. Водночас, предметом предявленого прокуратурою позову є стягнення збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в результаті наднормованих викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря. Тобто, кримінальне провадження № 0000560 від 30.03.2017, про яке зазначає у своїй заяві представник ТОВ Василівський завод МК ОСОБА_2, жодним чином не стосується предмета позову. Також повідомлено, що Василівським ВП ГУНП в Запорізькій області відомості про забруднення атмосферного повітря ТОВ Василівський завод МК не вносились та досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 241 КК України, не здійснюється.

У подальшому, відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової екологічної експертизи, в якому відповідач просив поставити на вирішення експертизи наступні питання: 1) чи є у матеріалах, наданих позивачем Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області обєктивні данні про забруднення ТОВ Василівський завод МК атмосферного повітря у період з 06.05.2015 по 24.12.2015? 2) чи підтверджуються розрахунками заявлені Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області збитки в сумі 87642,72 грн.?

Прокурор та позивач проти клопотання позивача про призначення судової екологічної експертизи заперечили, з підстав викладених у запереченнях № 1-2477_вих-18 від 28.03.2018 та № 1128/12 від 28.03.2018, відповідно.

Судом було задоволено клопотання відповідача та призначено ухвалою суду від 29.03.2018 у справі судову екологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз, витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи покладено на відповідача.

Відповідач оплату згідно виставленого Незалежним інститутом судових експертиз рахунку-фактури № СФ-1604183 від 16.04.2018 не здійснив, тому 15.06.2018 супровідним листом від експертної установи надішли матеріали справи № 908/31/18, з зазначенням, що ухвала суду від 29.03.2018 про призначення судової експертизи залишена без виконання.

У подальшому, відповідачем було заявлено клопотання про забезпечення рівності сторін у судовому процесі та призначення судової екологічної експертизи, в обґрунтування якого зазначено, що виставлення експертною установою вищевказаного рахунку на суму 49309,00 грн., за відсутності розрахунку вартості експертизи та за ціною позову 87642,72 грн., вважає діями, що становлять перешкоду для доступу до правосуддя. Оскільки доступ до правосуддя повинна забезпечувати держава, а не приватні установи, відповідач просить повторно назначити експертизу, але у державній установі.

В свою чергу, прокурор та позивач, вважають, що судом першої інстанції відповідно до вимог ч.ч.3, 4 ст. 99, ст. 123, 129 ГПК України правомірно визначено експертну установу та покладено витрати, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи на відповідача, як на сторону яка ініціювала подання даного клопотання.

Оскільки судова економічна експертиза не була сплачена відповідачем, суд спитав стосовного цього думку прокурора та позивача, які зазначили, що вони не згодні нести витрати на оплату експертизи, так як в матеріалах даної справи є розрахунок збитків, який зроблений компетентною особою відповідно до методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затверджених наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639. Законодавець чітко визначив коло осіб уповноважених на здійснення розрахунків відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підставі ОСОБА_1, а саме: державні інспектори Державної екологічної інспекції. Таким чином, у даній справі не потрібно проводити експертизу, оскільки з розрахунку вбачається, яким саме чином він робиться, який коефіцієнт береться за основу та інше. Тобто збитки можна вирахувати без проведення експертизи, у звязку з чим, заявлене відповідачем клопотання про проведення експертизи у тому числі повторної, прокурор та позивач вважають необґрунтованим.

У задоволені клопотання відповідача про забезпечення рівності сторін у судовому процесі та повторне призначення судової екологічної експертизи відмовлено, з підстав викладених в ухвалі суду від 06.08.2018.

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні 04.09.2018 підтримали позовну заяву, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судове засідання 04.09.2018 не зявився, письмовий відзив в порядку статті 178 ГПК України суду не надав, про причини неявки суду не повідомив.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд визнав за можливе закінчити розгляд справи у судовому засіданні 04.09.2018 за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання, та розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Державними інспекторами Державної екологічної інспекції у Запорізькій області з 13.04.2017 по 27.04.2017, на підставі наказу № 143 від 12.04.2017 та направлення на проведення перевірки № 112 від 12.04.2017, виданих начальником інспекції, проведена перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ Васильківський завод МК (надалі - відповідач).

За результатами перевірки встановлено, що Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області 06.05.2010 видано відповідачу дозвіл № -30 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами терміном на 5 років з 06.05.2010 по 05.05.2015.

У звязку з закінченням його строку, 25.12.2015 Департаментом екології та природних ресурсів видано відповідачу дозвіл № -30 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами терміном на 10 років з 25.12.2015 по 24.12.2025.

Разом з цим встановлено, що відповідачем у період з 06.05.2015 по 24.12.2015 включно стаціонарними джерелами викидів №№ 1-6, 8-11, 17-18, 20-22, 24, 26-28, 30-39 та у період з початку експлуатації по 24.12.2015 включно стаціонарними джерелами викидів №№ 40-47 здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, що є порушенням ст.ст. 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря.

На підставі вищевикладеного, складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 13.04.-27.04.2017, яким встановлено, зокрема, що відповідачем здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, що є порушенням ст.ст. 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря та п. 2.5 умов та вимог, які встановлюються у дозволі № -30 від 25.12.2015 на викиди.

Акт підписано державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

З боку ТОВ Васильківський завод МК (відповідача у справі) акт підписаний директором товариства ОСОБА_6, виконавчим директором ОСОБА_7 та головним інженером ОСОБА_8, без зауважень та заперечень.

На підставі акту перевірки працівниками позивача 13.04.2017 складено протокол про адміністративне правопорушення № 006322.

У зв'язку з виявленими порушеннями, постановою від 13.04.2017 № 000150/01/02 притягнуто до адміністративної відповідальності виконавчого директора відповідача - ОСОБА_7 (постанова не оскаржена і не скасована).

На підставі матеріалів перевірки державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області на ім'я директора відповідача було винесено припис № 19/02-ПЗ від 05 травня 2017 року, п. 3 якого було приписано до 30.06.2017 отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

На підставі довідки відповідача про фактичні години роботи стаціонарних джерел викидів за період з 06.05.2015 по 24.12.2018 та таблиць зі звіту з інвентаризації викидів забруднюючих речовин промислового майданчика наданих супровідним листом за вих. № 105 від 31.05.2017 та відповідно до ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 за № 48/16064, позивачем здійснено розрахунок суми збитків, заподіяних державні відповідачем. Згідно з яким, сума збитків, заподіяних державі відповідачем за період з 06.05.2015 по 24.12.2015 включно, становить 87642,72 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензією (вих. № 2716/12 від 03.08.2017) про сплату шкоди заподіяної державі в розмірі 87642,72 грн.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 685 від 09.08.2017, поштове кореспонденція отримана уповноваженою особою відповідача за довіреністю 15.08.2017.

Відповідач заподіяну шкоду в добровільному порядку не відшкодував.

Позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Васильківський завод МК суми 87642,72 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, стали предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У статті 10 Закону України Про охорону атмосферного повітря встановлені обов'язки підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності щодо охорони атмосферного повітря.

Статтею 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря передбачено вимоги щодо регулювання викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарних джерел.

Порядком проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосфері повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302, встановлено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам підприємцям експлуатувати обєкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного дозволі терміну.

Положеннями ст.ст. 33, 34 Закону України Про охорону атмосферного повітря передбачено, що особи, винні, зокрема у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, несуть відповідальність згідно з законом. Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пп. 2.1.2 п. 2.1 ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року № 639, наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, зокрема, вважаються викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Згідно положень п. 2.2 вказаної ОСОБА_1 факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами.

Відповідно до п. 2.8 вказаної ОСОБА_1, за результатами перевірки субєкта господарювання складається акт перевірки в установленому законодавством порядку.

Акт перевірки є документом, який фіксує факт проведення перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Стаття 41 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до положень ст.ст. 68, 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Розрахунок шкоди в розмірі 87642,72 грн. здійснено позивачем відповідно до ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року № 639.

Доказів сплати нарахованої шкоди в сумі 87642,72 грн. відповідачем суду надано не було.

Суд вважає за необхідне зазначити, що заподіяння шкоди не зводиться до віднесення до неї будь-якого знецінення, погіршення, зменшення, знищення блага, що охороняється законом, або сукупність негативних змін у якості та структурі навколишнього природного середовища, або його окремих елементів: псування, знищення, руйнування об'єктів природи, порушення екологічних зв'язків і систем, загальне погіршення стану природного середовища тощо.

В даному випадку, шкода полягає у здійсненні стаціонарними джерелами викидів в атмосферне повітря без дозволу. Саме лише факт наявності здійснення стаціонарними джерелами викидів в атмосферне повітря без такого дозволу, є підставою для стягнення шкоди.

ТОВ Василівський завод МК не доведено відсутність своєї вини у допущеному порушені, факт порушення підтверджується актом перевірки від 13.04.-27.04.2017, протоколом про адміністративне правопорушення № 006322 від 13.04.2017, постановою № 000150/01/02 від 13.04.2017 про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до інформації Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, яка міститься у листах від 23.11.2017 № 4056/12 та від 28.12.2017 № 4457/12, результати перевірки Державної екологічної інспекції у Запорізькій області (акт перевірки, припис Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, а також протокол та постанова про адміністративне правопорушення, дії державних інспекторів під час перевірки та розрахунок розміру шкоди) відповідачем не оскаржувалися.

Отже, факт здійснення стаціонарними джерелами викидів в атмосферне повітря без дозволу, завдання збитків державі саме в розмірі 87642,72 грн., протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, наявність вини відповідача суд вважає доведеним.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України Про бюджетну класифікацію від 14.01.2011 № 11 до коду класифікації доходів бюджету 24062100 належать грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Державна екологічна інспекція у своїй діяльності керується реквізитами рахунків, які відкриті в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Запорізькій області за кодом бюджетної класифікації, доходів 24062100 Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, які діють у 2017 році (позовна заява згідно штемпеля на конверті була направлена до суду 29.12.2017).

Відповідно до ст. 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, республіканський Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема: частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Статтею 11 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік установлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2017 рік у частині доходів, зокрема, є надходження, визначені частиною третьої статті 29 Бюджетного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених пунктом 17 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України у частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

На підставі Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Державної казначейської служби України 09.08.2013 № 128, кошти, які надійшли на рахунки 3311, у регламентований час розподіляються Головним управлінням в автоматичному режимі за встановленими нормами між державним бюджетом та відповідним місцевими бюджетами.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворена для реалізації державної політики із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Державної екологічної інспекції України і їй підпорядковується.

Згідно з п. п. 6.4., 6.11, 6.17 Положення про Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області, затверджену наказом Державної екологічної інспекції України від 12.01.2011 № 136, Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань, зокрема, має право: вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 4 ГПК України позов подано в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом та не надав до суду доказів, які могли б свідчити про сплату ним шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища, у добровільному порядку, або доказів, які спростовують позовні вимоги.

За змістом ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За вказаних обставин, господарський суд Запорізької області вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України з відповідача на користь прокуратури Запорізької області слід стягнути суму 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Василівський завод МК (71600, Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Московська, 51; ) на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету Запорізької обласної ради та місцевого бюджету Василівської міської ради (р/р № 0045, , МФО 813015, код бюджетної класифікації 24062100, одержувач Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області, стягувач Державна екологічна інспекція у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 72-А, ); зарахування здійснити на аналітичний рахунок, відкритий в головному управлінні Державного казначейства України за балансовим рахунком 3311 Кошти, які підлягають розподілу між Державним і місцевим бюджетами) суму 87642 (вісімдесят сім тисяч шістсот сорок дві) грн. 72 коп. збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в результаті наднормових викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Василівський завод МК (71600, Запорізька область, Василівський район, м. Василівка, вул. Московська, 51; ) на користь Прокуратури Запорізької області (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а; ) суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Суддя О.С.Боєва