РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2018Справа № 910/5325/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва"

до Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт"

про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 18770222,24 грн.,

за участі представників:

від позивача - Пегза К.К. (представник за довіреністю);

від відповідача - Якубовська П.А. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" звернулось до господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою, пославшись на те, що за результатами проведення процедури закупівлі між сторонами було укладено Договір поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017, відповідно до умов якого відповідач мав поставити позивачу дизельне пальне у кількості 10000 тон на загальну суму 197880000 грн.

У подальшому відповідачем було подано до господарського суду міста Києва позов про зобов'язання позивача укласти додаткову угоду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.07.2017 у справі №910/9982/17 позов Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" задоволено частково та зобов'язано позивача укласти Додаткову угоду №1 до договору поставки, якою зокрема було збільшено вартість обумовленого договором товару до 216712900 грн. за 10000 тон.

На виконання вказаного рішення суду між сторонами було підписано Додаткову угоду №1 від 22.08.2017 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017 та сплачено позивачем вартість обумовленого договором товару.

Вказане рішення господарського суду міста Києва було скасоване постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2017 та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позові відмовлено, оскільки внесення таких змін до Договору суперечить вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".

Позивач зазначає, що у зв'язку із укладенням між сторонами вказаної Додаткової угоди на підставі скасованого у подальшому рішення суду, останній сплатив вартість поставленого позивачем товару розмірі, що більший від суми, визначеної у Договорі, на суму 18770222,24 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати Додаткову угоду №1 від 22.08.2017 недійсною та витребувати у відповідача майно з чужого незаконного володіння шляхом стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 18770222,24 грн.

Відповідач вимоги позову не визнав, пославшись у відзиві на те, що в залежності від коливання цін за дії договору до нього можуть вноситися зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше як на 10 % кожного разу з урахуванням попередніх змін, сукупність яких може перевищувати 10 % від ціни за одиницю товару за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Отже, укладена між сторонами Додаткова угода відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави визнання її недійсною відсутні.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.02.2017 між сторонами укладено Договір поставки № ЦЗВ-14-01817-01 (надалі - Договір), за умовами якого відповідач зобов'язувався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар - паливо рідинне та газ; оливи мастильні (газойлі (дизельне паливо), найменування, марка та кількість якого вказується в специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національній валюті України - гривні, на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України із подальшим направленням за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках позивача (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010), і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, і вказується в специфікаціях до даного Договору.

У пункті 2.3 Договору передбачено, що сторони планують за цим Договором поставити товар на суму 164900000 грн., крім того ПДВ 20 % - 32980000 грн., на загальну суму 197880000 грн.

Кількість Товару, який планується до поставки за цим Договором, вказується в специфікаціях до цього Договору (п. 4.1 Договору).

У специфікації № 1 до Договору сторони погодили код товару, найменування, виробника та країну походження, призначення нормативно-технічної документації, яким відповідає товар, кількість товару (тон), ціну однієї тони без ПДВ, суму вартості товару, умови поставки, термін поставки та умови оплати вартості товару.

Так, зі змісту специфікації № 1 до Договору слідує, що ціна 1 тони товару без ПДВ становить 16490 грн., а загалом за Договором має бути поставлено 10000 тон.

Згідно з п. 2.4 Договору ціна товару, обсяги закупівлі зазначені у специфікаціях, та сума Договору можуть бути змінені сторонами шляхом підписання додаткової угоди виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

У разі настання обставини, передбачених ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у частині зміни ціни, будь-яка із сторін має право ініціювати подання відповідної додаткової угоди, що підтверджується довідкою ДП "Держзовнішінформ" (п. 2.5 Договору).

Спір щодо необхідності перегляду ціни договору та підписання додаткових угод був предметом розгляду судом справи № 910/9982/17, рішенням господарського суду міста Києва від 11.07.2017 в якій позивача було зобов'язано укласти з відповідачем Додаткову угоду № 1 до Договору. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 вказане рішення залишено без змін.

22.08.2017 між сторонами було укладено на підставі рішення суду в справі № 910/9982/17 Додаткову угоду № 1 до Договору, за якою специфікацію № 1 до Договору викладено в другій редакції на суму 180594083,33 грн., крім того ПДВ 20 % - 36118816,66 грн., на загальну суму 216712900 грн. (п. 1 Додаткової угоди).

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди пункт 2.3 Договору викладено в наступній редакції: «Сторони планують за цим Договором поставити товар на загальну суму 180594083,33 грн., крім того ПДВ 20 % - 36118816,66 грн., на загальну суму 216712900 грн.».

Водночас, постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2017 у справі № 910/9982/17 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 11.07.2017 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору відмовлено повністю.

Дана постанова касаційного суду мотивована тим, що внесення змін до Договору із одночасним застосуванням випадків, передбачених п.п. 2 та 6 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", не є можливим, оскільки призведе до зміни істотних умов Договору у не передбачених Законом випадках - збільшення суми, визначеної у Договорі, з 197880000 грн. до 216712900 грн. Крім того, із встановлених судами обставин вбачається, що про збільшення ціни товару позивачу (постачальнику) стало відомо до моменту укладення Договору.

Наведені обставини в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребують доказування.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

При цьому норма п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок.

Ураховуючи, що зміна ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів може відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення, сума договору про закупівлю може змінюватися в залежності від таких змін без зміни обсягу закупівлі.

При цьому пункти 1 - 7 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" не передбачають випадків щодо збільшення обсягів закупівлі після підписання договору про закупівлю до повного виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі.

Крім того, кожен з вищезазначених випадків застосовується у залежності від виникнення підстав, що спричинили внесення відповідних змін до договору про закупівлю.

Таким чином, внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим в кожному окремому випадку.

При цьому, одночасне застосування зазначених випадків не є можливим, оскільки одночасне внесення таких змін призведе до зміни істотних умов договору про закупівлю у непередбачених Законом випадках.

Аналогічна позиція викладена в листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06.

Отже, зміна істотних умов Договору після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, що призвело до збільшення визначеної у Договорі суми, за умови відсутності зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів та коливання ціни такого товару на ринку, здійснена всупереч вимогам п.п. 2, 6 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, встановивши невідповідність укладеної Додаткової угоди вимогам закону - п.п. 2, 6 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", остання підлягає визнанню недійсною на підставі ст. 215 ЦК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відтак, сплачені позивачем відповідачу на підставі Додаткової угоди № 1 до Договору грошові кошти в загальному розмірі 18770222,24 грн. підлягають поверненню, з огляду на визнання такої угоди недійсною.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Ураховуючи вкладене та керуючись ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 22.08.2017 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017, укладену між Приватним підприємством "ОККО-Бізнес Контракт" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 15-17/18; ідентифікаційний код 33614922) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 11/15; ідентифікаційний код 40081347).

Стягнути з Приватного підприємства "ОККО-Бізнес Контракт" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 15-17/18; ідентифікаційний код 33614922) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 11/15; ідентифікаційний код 40081347) безпідставно отримані кошти в розмірі 18770222 (вісімнадцять мільйонiв сімсот сімдесят тисяч двісті двадцять дві) грн. 24 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 281553 (двісті вісімдесят одна тисяча п'ятсот п'ятдесят три) грн. 33 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 20.09.2018

Суддя Я.В. Маринченко