ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2018 р. Справа № 914/1905/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Данко Л.С.

Желік М.Б.

за участю секретаря судового засідання Кобзар О.

з участю представників:

від позивача - не з»явився

від відповідача - ОСОБА_2 - представник на підставі довіреності б/н від 24.07.2018р.

від третьої особи 1: ОСОБА_3 - представник

від третьої особи 2: ОСОБА_3

від третьої особи 3: ОСОБА_3 - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_4 б/н від 31.10.2017р. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2015р. (суддя - Кидисюк Р.А., повний текст рішення складено 04.09.2015р.)

у справі № 914/1905/15

за позовом ОСОБА_5, м.Тернопіль

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут», м.Львів

за участю терітх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, м.Львів; ОСОБА_3, с.Яблунівка Буського району Львівської області; ОСОБА_7, м.Львів

про визнання недійсною заяви про вихід зі складу учасників товариства, визнання недійсними рішень зборів учасників товариства,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.09.2015р. у справі № 914/1905/15 (суддя Кидисюк Р.А.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Гриців В.М., Давид Л.Л.) апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено; рішення господарського суду Львівської області від 03.09.2015 р. у справі № 914/1905/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено; визнано недійсною заяву про вихід зі складу учасників ТОВ "Ресторан "Беркут" від 28.08.2008 р.; визнано недійсним рішення зборів учасників ТОВ "Ресторан "Беркут" від 28.08.2008 р., оформленого протоколом б/н від 28.08.2008р.; визнано недійсним рішення зборів учасників ТОВ "Ресторан "Беркут" від 03.02.2015р., оформленого протоколом №2; стягнуто з ТОВ "Ресторан "Беркут" на користь ОСОБА_5 3 654, 00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 4 019,41 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

06.11.2017 р. на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшла заява від ОСОБА_4 м. Львів б/н від 31.10.2017 р. про перегляд постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 р. у справі № 914/1905/15 за нововиявленими обставинами.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р. у справі № 914/1905/15 (головуючий суддя Матущак О.І., судді Бойко С.М., Бонк Т.Б.) заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. залишено без задоволення, а вказану постанову без змін, стягнуто з ОСОБА_4 3019,40 грн. судового збору.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2018р. касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р. у справі № 914/1905/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до статті 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції є обов»язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Як зазначено в постанові суду касаційної інстанції, під час нового розгляду господарському суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги те, що ОСОБА_4 при зверненні з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. вважає нововиявленою обставиною та підставою для перегляду постанови той факт, що рішенням Господарського суду Львівської області від 06.07.2017р. у справі № 914/505/17 визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ресторан «Беркут» від 10.06.2003р., оформлене протокол № 4, яким було включено ОСОБА_5 в учасники товариства. Судом апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст.320 Господарського процесуального кодексу України, не надано належної оцінки підставі, на яку посилається скаржник, як істотній для справи обставині, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Окрім того, суд апеляційної інстанції, залишивши без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі № 914/1904/15 виніс постанову, що є порушенням вимог ч.4 ст.325 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.07.2018р. справу № 914/1905/15 розподілено головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: Марку Р.І. та Желіку М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2018р. розгляд справи призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.07.2018р.

Розпорядженням в.о.керівника апарату суду від 23.04.2018р. № 332 справу № 914/1905/15 призначено до повторного автоматизованого розподілу у зв»язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії суддів Марка Р.І.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2018р. судову справу № 914/1905/15 розподілено головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме Данко Л.С., Желіку М.Б.

В судове засідання 24.07.2018 року представник від позивача не з'явився, проте через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою позивача, а також останній просить не розглядати справу за відсутності останнього (вх.№01-04/4387/18 від 24.07.2018 року).

Представник від відповідача в судове засідання з'явився, однак подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що попередні представники перебувають у м. Хмельницький, а також що довіреність була видана в день слухання справи, а саме 24.07.2018 року, враховуючи наведене останній клопоче про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та належної підготовки до захисту інтересів свого довірителя (вх.№01-04/4391/18 від 24.07.2018 року).

В судове засідання 24.07.2018 року третя особа 2 з'явився особисто, проти вище наведених клопотань щодо відкладення розгляду справи не заперечив.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2018р. розгляд справи було відкладено на 04.09.2018р.

В судове засідання 04.09.2018р. з"явились представники відповідача та третіх осіб і надали свої пояснення по суті справи.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив причин неявки суду не повідомив.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.09.2018р. розгляд справи відкладено на 10.09.2018р.

В судове засідання 10.09.2018р. з"явились представники відповідача та третіх осіб і надали свої пояснення по суті справи, просили заяву задоволити.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив причин неявки суду не повідомив.

Підставами для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. заявник вважає те, що розгляд позовної заяви стосовно заяви ОСОБА_5 про його вихід зі складу засновників ТОВ "Ресторан Беркут" від 28.08.2008 р. не підсудна господарським судам. Крім цього, стверджує, що рішенням господарського суду Львівської області у справі № 914/397/17 від 11.05.2017р., залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2006 р. у справі 2-6051/06 право власності на частку в розмірі 95, 694 % у статутному фонді ТОВ "Ресторан Беркут" визнано за ОСОБА_5 При цьому, з моменту набуття ОСОБА_5 права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "Ресторан Беркут" він не здійснював вступ у товариство, оскільки загальними зборами учасників товариства не приймалось рішення із вказаного питання. Окрім цього, заявник зазначає, що на момент розгляду справи 914/1905/15 ОСОБА_5, відступив своє право на частку у ТОВ "Ресторан Беркут" третій особі ОСОБА_4, а відтак, дії ОСОБА_5, щодо виходу його з ТОВ "Ресторан Беркут", які мали місце у 2008р., були ним в подальшому схвалені шляхом підписання 24.10.2011 р. угоди про відступлення права вимоги та угоди про припинення зобов'язань, що випливають з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2006 р. у справі №2-6051/06. Також заявник зазначає, що у вересні 2016 р. на загальних зборах ТОВ "Ресторан Беркут" прийнято рішення про збільшення розміру статутного капіталу та включення до товариства нового учасника ОСОБА_10, в результаті чого, розміри часток становлять: 18,83 % - ОСОБА_4, 79. 84 % - ОСОБА_10, 1, 33 % - ОСОБА_7 Крім цього, заявник наголошує, що рішенням господарського суду Львівської області від 06.07.2017 р. у справі № 914/505/17 визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Ресторан Беркут" від 10.06.2003 р., оформлене протоколом №4, яким було включено ОСОБА_5 в учасники товариства. Заявник вважає зазначені обставини нововиявленими обставинами в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України, так як вони є істотними для справи та існували на час розгляду справи Львівським апеляційним господарським судом.

Наводить заявник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для перегляду постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами та її скасування.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 10.09.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи заяви, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що заява про перегляд постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2003 р. між учасником ТОВ "Ресторан "Беркут" ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу належної ОСОБА_3 на праві приватної власності частки у статутному фонді ТОВ "Ресторан "Беркут" у розмірі 717 709,00 грн., що складає 95,694 %.

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_5 зобов'язався протягом року з дати укладення договору сплатити ОСОБА_3 як продавцю 1 500 000,00 грн. за придбану ним у нього частку у статутному фонді вищевказаного товариства.

Згідно оформленого протоколу зборів засновників ТОВ "Ресторан "Беркут" від 10.06.2003 р. до числа учасників товариства був включений ОСОБА_5 на тій підставі, що ОСОБА_3 уступив ОСОБА_5 свою частку у розмірі 95,694 % на суму 717709,00 грн., а також вирішене питання про перерозподіл часток у статутному фонді товариства (т.1 а.с.19).

Наявними матеріалами справи також підтверджується, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2006 р. у справі №2-6051/06 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_11 , ТОВ "Ресторан "Беркут" про розірвання договору купівлі - продажу пайової частки в ТОВ "Ресторан "Беркут" від 10.06.2003 р. Разом з тим, зустрічний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_3 за участю третьої особи ТОВ "Ресторан "Беркут" про визнання права власності на частку у статутному фонді товариства задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на частку в розмірі 95,694% у статутному фонді ТОВ "Ресторан "Беркут".

Необхідно також зазначити, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2013р. у справі №1915/19133/2012 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про забов'язання виконати умови договору купівлі - продажу пайової частки в ТОВ "Ресторан "Беркут" від 10.06.2003 р. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про розірвання договору.

Таким чином, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 р. констатовано факт, що матеріалами справи та наведеними вище судовими рішеннями підтверджується, що ОСОБА_5 з 10.06.2003 р. є власником частки у статутному капіталі ТОВ "Ресторан "Беркут" у розмірі 95,694%.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_11 не був належно повідомлений як власник частки в розмірі 95,694 % в статутному капіталі ТОВ "Ресторан "Беркут" про загальні збори учасників від 03.02.2015 р., на яких прийнято рішення про звільнення з посади директора ТОВ "Ресторан "Беркут" ОСОБА_3 та призначено директором ОСОБА_12.

Крім того, позивач стверджував, що йому нещодавно стало відомо, що існує рішення зборів учасників від 28.08.2008 р. та подана від його імені заява про вихід з товариства. Так, заява про вихід ОСОБА_5 зі складу учасників ТОВ "Ресторан "Беркут" була зроблена від імені позивача ОСОБА_3 28.08.2008 р. на підставі довіреності, посвідченої Мороз К.В., приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу 16.02.2006 р. за реєстровим номером 1225. Проте, згідно довіреності від 16.02.2006 р. ОСОБА_3 не мав повноважень на відчуження будь-якого майна ОСОБА_5, в тому числі належної йому частки статутного капіталу. Про проведення зборів учасників 28.08.2008 р. ОСОБА_5 не було відомо. Крім того, на думку позивача, є усі підстави вважати, що такі збори не проводились, а протокол зборів учасників ТОВ "Ресторан "Беркут" від 28.08.2008 р. є сфальсифікованим. Це вбачається з самого тексту протоколу, в якому є посилання на документи, які були прийняті пізніше 28.08.2008 р., зокрема, постанова Львівського апеляційного господарського суду у справі №24/279 від 29.10.2008 р. та постанова Вищого господарського суду України у справі №24/279 від 29.04.2009 р.

Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_5 з позовом до ТОВ "Ресторан "Беркут" про визнання недійсною заяви про вихід зі складу учасників товариства, визнання недійсними рішень зборів учасників товариства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у даній справі, суд апеляційної інстанції вказав, що довіреність, яка міститься в матеріалах справи та видана ОСОБА_5 не уповноважувала ОСОБА_3 на подання заяви про вихід з товариства та відчуження належної йому частки в статутному капіталі товариства, також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наступне схвалення такої заяви як правочину.

Окрім цього, встановивши факт недійсності заяви від 28.08.2008 р. про вихід ОСОБА_5 та передачі його частки у розмірі 95,694 %, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість вимоги позивача стосовно визнання недійсним рішення зборів учасників ТОВ "Ресторан "Беркут" 28.08.2008 р., оскільки вказаним рішенням безпосередньо порушено права ОСОБА_5, як учасника товариства та власника частки в статутному капіталі в розмірі 95, 694 %, які відбулися з порушенням ст..ст.43,60 ЗУ "Про господарські товариства" без повідомлення учасника ОСОБА_5 за відсутності кворуму.

Судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 320 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Ухвалюючи постанову від 09.12.2015р. у справі № 914/1905/15 суд апеляційної інстанції виходив з того, що враховуючи рішення зборів засновників ТОВ «Ресторан «Беркут», яке оформлене протоколом № 4 від 10.06.2003р. про включення ОСОБА_5 до числа учасників товариства, у позивача наявне порушене право участі у ТОВ «Ресторан «Беркут» (ст.100 ЦК України, 167 ГК України), яке підлягає судовому захисту в порядку, встановленому ст.16 ЦК України.

При цьому, однією з підстав (новоявиявленою обставиною) з яких заявник просить переглянути постанову Львівського апеляційного господарського суду є факт визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ресторан «Беркут», оформленого протоколом № 4 від 10.06.2003р. рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/505/17 від 06.07.2017р., а відтак і відсутності у ОСОБА_5 на момент ухвалення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. права учасника ТОВ «Ресторан «Беркут», що виключає можливість задоволення позовних вимог у зв»язку з відсутністю наявного порушеного права.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають до застосування загальні приписи ст.3,15,16 Цк України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позхивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відповідно до ст.100 ЦК України право участі у товаристів є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі. Учасники товариства мають право вийти з товариства.

Згідно ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи на участь в управлінні господарською організацією.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ресторан «Беркут» від 10.06.2003р., оформлене протоколом № 4 визнано недійсним з моменту його вчинення рішенням Господарського суду Львівської області від 06.07.2017р. у справі № 914/505/17, що свідчить про відсутність у ОСОБА_5 станом на 09.12.2015р. права участі у товаристві (корпоративних прав) та права на звернення до господарського суду з вказаним позовом.

Також слід наголосити, що в незалежності від факту набуття ОСОБА_5 права власності на частку у ТОВ «Ресторан «Беркут» в розмірі 95,694% згідно договору купівлі-продажу від 10.06.2003р., останній не набув автоматичного права участі у ТОВ «Ресторан «Беркут».

Наведене підтверджується вимогами ст.100 ЦК України, яка передбачає, що право участі є особистим немайновим правом та роз»ясненнями у п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016р., в якому зазначено, що набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі права на вступ до ТОВ. Право участі у ТОВ або ТДВ є особистим немайновим правом, а отже автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв»язку з набуттям третьої особи права власності на частку в статутному капіталі не відбувається.

Також ця обставина підтверджується рішенням Господарського суду Львівської області від 15.03.2018р. у справі № 914/2732/16, в якому додатково вказується, що ОСОБА_5 не набув статусу учасника ТОВ «Ресторан «Беркут», а відтак не мав повноважень на скликання загальних зборів товариства.

Враховуючи обставину - факт відсутності станом на 09.12.2015р. (дата ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, яка переглядається) у позивача - ОСОБА_5 прав учасника ТОВ «Ресторан «Беркут» корпоративних прав в розумінні ст.167 ГК України, вказаний спір в силу вимог п.4 ч.1 ст.12 ГПК України (в редакції від 01.09.2015р.), п.3,4 ч.1 ст.20 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) не підвідомчий господарським судам, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст.320 ГПК України підставами для перегляду за новвовиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Обставина визнання недійсним з моменту вчинення рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ресторан «Беркут» від 10.06.2003р., оформлене протоколом № 4 , на думку колегії суддів, є істотною для справи обставиною, оскільки встановлює у ОСОБА_5 відсутність порушеного права, що підлягало судовому захисту. При цьому за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факт наявності у ОСОБА_5 права участі у ТОВ «Ресторан «Беркут», яке було покладене в основу постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. Враховуючи, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ресторан «Беркут» від 10.06.2003р., яке оформлене протоколом № 4 лише 06.07.2017р. рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/505/17 визнано недійсним, зазначені обставини не були встановлені судом та не могли бути відомі заявнику станом на 09.12.2015р.

Іншою підставою перегляду постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. за нововиявленими обставинами є також рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2017р. у справі № 914/397/17, залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р., яким встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2006р. по справі №2-6051/06 право власності на частку в розмірі 95,694% у статутному фонді ТзОВ "Ресторан "Беркут" визнано за ОСОБА_5 При цьому, з моменту набуття ОСОБА_5 права власності на частку в статутному капіталі ТзОВ «Ресторан «Беркут» він не здійснював вступ у товариство, загальними зборами учасників товариства не приймалося рішення із вказаного питання. Крім того, відомості про зміни у складі учасників ТзОВ не вносились до Єдиного державного реєстру, а тому починаючи із 18 червня 2003 року до складу учасників ТзОВ «Ресторан «Беркут» незмінно входили ОСОБА_4 та ОСОБА_7

24 жовтня 2011 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір уступки права вимоги. Згідно п. 1 договору, первинний кредитор (ОСОБА_5.) поступається новим кредиторам (ОСОБА_4 та ОСОБА_7) правами вимоги на передачу до ТзОВ "Ресторан "Беркут" набутої первинним кредитором на підставі рішення господарського суду Тернопільської області від 13.11.2006р. по справі №2-6051/06 про задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 щодо визнання за ним права власності на частку в розмірі 95,694% у статутному фонді ТзОВ "Ресторан "Беркут" та на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 19.10.2010р. у справі № 4/25 про прийняття відмови ОСОБА_5 від позову до ТзОВ "Ресторан "Беркут" про визнання недійсними рішення зборів учасників ТзОВ "Ресторан "Беркут" від 22.10.2003р. (яке оформлене протоколом №8), змін та доповнень до статуту ТзОВ "Ресторан "Беркут", скасування державної реєстрації змін та доповнень до статуту ТзОВ "Ресторан "Беркут". Як вбачається з тексту даного договору, відмовившись від позову ОСОБА_5 фактично визнає, що законним власником частки в розмірі 95,694% у статутному капіталі ТзОВ "Ресторан "Беркут" є і залишається ОСОБА_4

Згідно п. 3 договору, з моменту відступлення права вимоги за цим договором, до нових кредиторів переходять всі права та обов'язки первинного кредитора щодо набутої первинним кредитором на підставі рішення Господарського суду Тернопільської області від 13.11.2006р. по справі №2-6051/06 власності на частку в розмірі 95,694% у статутному фонді ТзОВ "Ресторан "Беркут". З цієї дати первинний кредитор втрачає всі права та обов'язки щодо частки в розмірі 95,694% у статутному фонді ТзОВ "Ресторан "Беркут" як особисто, так і через створені чи набуті ним суб'єкти підприємницької діяльності. Згідно п.4 договору, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами.

24 жовтня 2011 року між ОСОБА_5 та директором ТзОВ "Ресторан "Беркут" ОСОБА_3 укладено угоду про припинення зобов'язань, що випливають з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2006р. по справі №2-6051/06.

Згідно п. 1 вказаної угоди, ОСОБА_5 визнає та підтверджує, що згідно заяви, яку він подає до Господарського суду Львівської області по справі №4/25 та після підписання договору уступки права вимоги з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 24.10.2011р. частка в статутному капіталі ТзОВ "Ресторан "Беркут" в розмірі 95,694% належить ОСОБА_4 ОСОБА_5 немає жодних майнових, корпоративних та грошових вимог до ТзОВ "Ресторан "Беркут" та ОСОБА_4

Згідно п. 2 угоди, у зв'язку з підписанням договору уступки права вимоги, вимоги ОСОБА_5 до ТзОВ "Ресторан "Беркут" та ОСОБА_4 втратили будь-які майнові, корпоративні та грошові вимоги, що випливають з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2006р. ОСОБА_5 констатує та підтверджує, що жодних інших майнових, корпоративних та грошових вимог, що випливають із зазначеного рішення немає.

Таким чином, на підставі укладених угод від 24 жовтня 2011 року ОСОБА_4 набуто право власності на частку в розмірі 95,694% статутного капіталу ТзОВ «Ресторан «Беркут».

В контексті викладеного, беручи до уваги договір про переуступку права вимоги від 24.10.2011р., угоду про припинення зобов»язань від 24.10.2011р., рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2017р. у справі № 914/397/17 та від 06.07.2017р. у справі № 914/505/17 вказують на те, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в розумінні ст.311 ГПК України є підставою для її скасування та закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Судовий збір за перегляд постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у даній справі за нововиявленими обставинами слід покласти на позивача в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 231, 281, 282, 283, 284, 285, 320, 321, 325 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_4 б/н від 31.10.2017р. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі № 914/1905/15 - задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі № 914/1905/15 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Провадження у справі № 914/1905/15 - закрити.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд постанови за нововиявленими обставинами покласти на позивача.

4. Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_2) 1000 грн. судового збору за розгляд заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

5. Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) в доход державного бюджету 3019,40 грн. судового збору за розгляд заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

6. Доручити видачу наказів Господарському суду Львівської області.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 17 вересня 2018р.

Головуючий суддя Костів Т.С.

суддя Данко Л.С.

суддя Желік М.Б.