ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 Справа №914/905/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат», м. Київ,
до відповідача:фізичної особи-підприємця Курупки Володимира Єгоровича, м. Львів,
про: стягнення збитків у розмірі 666182,00 грн. (з яких: 434873,64 грн. - сума стягнута на підставі рішення суду у справі №910/14398/16, 43469,37 грн. - виконавчий збір згідно виконавчого провадження №55543180, 21461,17 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги та касацйійної скарги у справі №910/14398/16, 166378,38 грн. - витрат на правову допомогу у справі №910/14398/16).
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників:
позивача:Кубрак О.О. - представник (довіреність від 09.02.2018),
відповідача:Старенький О.С. - представник (ордер ЛВ №119813).

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автокат» до фізичної особи-підприємця Курупки Володимира Єгоровича про стягнення збитків у розмірі 666182,00 грн. (з яких: 434873,64 грн. - сума стягнута на підставі рішення суду у справі №910/14398/16, 43469,37 грн. - виконавчий збір згідно виконавчого провадження №55543180, 21461,17 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги та касаційної скарги у справі №910/14398/16, 166378,38 грн. - витрат на правову допомогу у справі №910/14398/16).

Ухвалою суду від 22.05.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.06.2018. В подальшому підготовче засідання відкладалась на 21.06.2018, на 23.07.2018, на 06.08.2018 та на 20.08.2018.

Ухвалою суду від 20.08.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 07.09.2018. В судовому засіданні 07.09.2018 оголошено перерву до 10.09.2018.

В судове засідання представник позивача з'явився, свої вимоги обґрунтовує наступним. На виконання умов Договору №030614 АК від 03.07.2014 про надання транспортно-експедиційних послуг між ТзОВ «Автокат» (позивач у даній справі) та ТзОВ «Карі України», ТзОВ «Автокат» запропонувало ФОП Курупці В.Є. здійснити перевезення, відповідно до заявки, що була розміщена ТзОВ «Карі Україна» на площадці електронних торгів Cislink.

Після проведеної електронної переписки між сторонами у даній справі, водієм відповідача було отримано вантаж згідно з товарно-транспортною накладною №100004573 від 03.03.2016. Здійснивши перевезення вантажу у місце призначення, у місці отримання ТзОВ «Карі Україна» встановило недостачу переданого до перевезення вантажу, а саме: відсутні 28 коробів, складений акт, відсутній пломбувальний трос.

На підставі судових рішень у справі 910/14398/16, з ТзОВ «Автокат» на користь ТзОВ «Карі Україна» було стягнуто 420807,00 грн. завданих збитків, 6312,11 грн. судового збору за подання позову, 7574,53 грн. за подання касаційної скарги. крім того, у зв'язку із примусовим виконанням рішення суду стягнуто виконавчий збір в розмірі 43469,37 грн.

Позивач посилаючись на укладений між сторонами у даній справі Договір №1102-ЕД від 02.03.2016 про надання послуг з перевезення і/або транспортного експедирування вантажів по Україні, вказує, що відповідач у справі набув прав та обов'язків перевізника, а відтак відповідає за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Як на правову підставу позову заявник посилається на статті 1166, 1191 ЦК України, 228 ГК України та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача з'явився, проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві та додаткових поясненнях по суті справи. Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач звернувся до відповідача із пропозицією надання йому вантажного транспортного засобу з екіпажем для виконання ТзОВ «Автокат» своїх зобов'язань по наданню послуг транспортно-експедиційних послуг - організації та перевезення вантажу згідно з умовами Договору №030614-АК від 03.06.2014, укладеного між ТзОВ «Автокат» та ТзОВ «Карі Україна».

Крім того, відповідач зазначає, що позивач електронним листом надіслав відповідачу примірник проекту договору №1102-ЕД від 02.03.2016 про надання послуг з перевезення і/або транспортного експедирування вантажів по Україні, в якому було зазначено ряд нетипових для ФОП Курупки В.Є. умов, на яких він не погодився працювати, а тому не підписав і не повернув позивачу проект договору.

Відтак, відповідач зазначає, що погодився лише на надання транспортного засобу з екіпажем у користування, а обов'язки по наданню транспортного засобу вантажовідправнику під завантаження, прийняття вантажу в т.ч. щодо кількості, якості, цілісності упаковок, здійснення контролю по його завантаженню, розвантаженню, позивачем здійснено згідно з домовленості з ТзОВ «Карі Україна», які повинен був здійснити самостійно позивач. Так, відповідач стверджує, що позивач погодився із пропозицією відповідача, та розпорядився на подання транспортного засобу, належного ФОП Курупці В.Є. під завантаження в м. Олександрія 03.03.2016.

Додатково, посилаючись на рішення суду у справі №910/14398/16, вказує про відсутність вини ФОП Курупки В.Є. чи його водія у заподіянні збитків внаслідок невиконання позивачем умов договору, в т.ч. щодо забезпечення схоронності вантажу.

Тому відповідач вказує про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та просить відмовити у задоволенні таких у повному обсязі.

В судовому засідання 10.09.2018 оголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

03.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОКАТ» (експедитор за цим договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРІ УКРАЇНА» (замовник за цим договором) було укладено договір на надання транспортно-експедиційних послуг №030614-АК, за умовами якого експедитор зобов'язується організовувати за заявками (додаток №1) доставку автомобільним транспортом ввірених йому замовником вантажів у пункти призначення та видачу вантажів уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов'язується сплатити за здійснене перевезення встановлену провізну плату.

На виконання умов Договору на надання транспортно-експедиційних послуг №030614-АК від 03.06.2014, позивач у справі запропонував ФОП Курупці В.Є. здійснити перевезення по маршруту Олександрія-Кіров-Кременчук-Мартусівка відповідно до заявки, що розміщена ТзОВ «Карі Україна» на площадці електронних торгів Cislink.

02.03.2016 року відповідач надіслав на електронну адресу позивача копії реєстраційних документів, виписку ПДВ, реквізити, копію паспорта водія, копію технічного паспорта автомобіля. У відповідь позивач направив відповідачу Договір №1102-ЕД від 02.03.2016 про надання послуг з перевезення і/або транспортного експедирування вантажів по Україні. Як стверджує відповідач, зазначений договір не був ним підписаний у зв'язку з неприйнятими для нього умовами. Відповідач погодився лише на надання транспортного засобу для перевезення.

03 березня 2016 року водієм прийнято вантаж у ТзОВ «Карі Україна» згідно з товарно-транспортною накладною №100004573 від 03.03.2016 для перевезення.

Здійснивши перевезення, 04.03.2016 під час прийняття вантажу ТзОВ «Карі Україна» встановлено відсутність 28 коробів та пошкодження 4 коробів, що відображено у складеному акті, який підписаний водієм.

На підставі судових рішень у справі №910/14398/16 ТзОВ «Карі Україна» стягнуло з ТзОВ «Автокат» завдані збитки в розмірі 420807,00грн.

Для відновлення порушених прав позивач звернувся до суду із регресним позов до перевізника в порядку статтей 1191, 1192 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статтей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з частиною першою статі 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Статтею 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В той же час, згідно з ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Як встановлено з матеріалів справи, 02.03.2016 року відповідач надіслав на електронну адресу позивача копії реєстраційних документів, виписку ПДВ, реквізити, копію паспорта водія, копію технічного паспорта автомобіля. У відповідь позивач направив відповідачу Договір №1102-ЕД від 02.03.2016 про надання послуг з перевезення і/або транспортного експедирування вантажів по Україні. Такий Договір відповідачем підписаний не був.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про виникнення між сторонами прав та обов'язків за договором найму транспортного засобу з екіпажем.

Відповідно до частин 2, 3 статті 798 Цивільного кодексу України за договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 799 ЦК України).

Так, суд не може погодитись із доводами відповідача в частині того, що між сторонами у справі існували правовідносини на підставі договору найму транспортного засобу з екіпажем, адже законом передбачено обов'язок укладення такого виду договорі в письмовій формі, а враховуючи те, що однією із сторін є фізична особа, такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. Як встановлено рішеннями судів у справі №910/14398/16, позивачем у даній справі, який є експедитором за Договором на надання транспортно-експедиційних послуг №030614-АК було залучено до виконання своїх обов'язків третіх осіб, а зокрема ФОП Курупку В.Є.

03 березня 2016 року водієм транспортного засобу, що належить відповідачу прийнято вантаж у ТзОВ «Карі Україна» згідно з товарно-транспортною накладною №100004573 від 03.03.2016 для перевезення.

Здійснивши перевезення, 04.03.2016 під час прийняття вантажу ТзОВ «Карі Україна» встановлено відсутність 28 коробів та пошкодження 4 коробів, про що складено акт.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Так, як вбачається із суті правовідносин, між позивачем та відповідачем виникли взаємні права та обов'язки за договором про надання послуг, за яким ФОП Курупка В.Є. зобов'язався за завданням ТзОВ «Автокат» здійснити перевезення вантажу, а ТзОВ «Автокат» оплатити виконані роботи.

Відповідно до частини 1 статті 905 Цивільного кодексу України Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідач зазначає, що обов'язок щодо прийняття вантажу, контролю за його завантаженням та схоронністю, обов'язок складення та заповнення товаросупровідних та транспортних документів, контроль за вірністю записів у таких, включення своїх зауважень, перевірка наявності кріплень вантажу, пломбування засобів, тощо належало саме позивачу відповідно до Договору на надання транспортно-експедиційних послуг №030614-АК від 03.06.2014, та не могли бути передоручені третім особам без письмового погодження із ТзОВ «Карі Україна».

За умовами Договору на надання транспортно-експедиційних послуг №030614-АК від 03.06.2014, позивач прийняв на себе наступні зобов'язання, серед яких: визначати типи транспортних засобів для здійснення перевезення, своєчасно виділяти і подавати належний і справний транспортний засіб для виконання заявок Замовника, доставляти ввірений йому відправником вантаж до пункту призначення і видавати його правомочній на одержання вантажу особі - одержувачу (п. 3.3. Договору); забезпечувати заповнення та підписання зі своєї сторони всіх товаросупровідних та інших документів, пов'язаних із перевезенням вантажу та надавати Замовнику комплект товарно-транспортної накладної після перевезення з усіма необхідними відмітками відправника, Експедитора та отримувача вантажу (п. 3.5. Договору); інформувати Замовника про вимушені затримки у дорозі, аварії та інші непередбачувані обставини, які перешкоджають своєчасній доставці вантажу, а також у разі виникнення обставин в результаті яких вантажу спричинені збитки негайно при отриманні такої інформації (п.3.7. Договору); приймати вантаж в тентовому/суцільнометалевому причепі/напівпричепі - перевіряючи правильність записів, зроблених в товарно-транспортних накладних щодо числа вантажних місць і виду товару, а також зовнішній стан вантажу і його упаковки. За відсутності достатньої можливості перевірити вищевказані відомості вписати в товарно-транспортну накладну обґрунтовані застереження (записи). При наявності будь-яких розбіжностей за кількістю - Експедитор робить відповідну позначку в товаросупровідних документах(п. 3.8. Договору); здійснювати контроль за завантаженням і розвантаженням вантажу в кожний транспортний засіб, включаючи тягач, причіп (напівпричіп). При виявленні в процесі навантаження і (або) розвантаження будь-яких порушень, в т.ч. виявлених в порядку приймання вантажу по п. 3.8. (пошкодження стану вантажу, його упаковки, неправильне оформлення транспортної накладної та товарно-супровідної документації, порушення правил навантаження і вивантаження і т.д) Експедитор зобов'язаний зробити відповідні відмітки (записи) в товарно-транспортній накладній. За відсутності відповідних відміток (записів) в товарно-транспортній накладній, а також листа Експедитора, відповідальність за відповідні порушення, а також їх наслідки (штрафи і т.д.) несе Експедитор, якщо останнім не буде пред'явлено явних доказів вини Замовника (п. 3.9. Договору); здавати вантаж уповноваженому отримувачу, вказаному в - транспортній накладній, по кількості місць, видам товару і якості товару, згідно накладної (п. 3.11. Договору); приймати на себе відповідальність за збереження у дорозі всього вантажу, що перевозиться по Договору (п. 3.13. Договору); дотримуватися наступних вимог перевезення вантажу: не залишати вантаж без нагляду під час перевезення; використовувати під час відпочинку тільки цілодобово охоронювані стоянки; на стоянці ставити контейнер таким чином, щоб унеможливити доступ до його дверей; перевіряти збереження пломби на контейнері в разі відлучення з автомобіля на відстань, при якому візуальний контроль неможливий і (або) на тривалий час (п. 3.14. Договору); укласти за свій рахунок договір страхування відповідальності внаслідок спричинення шкоди майну Замовника у звязку із виконанням зобов'язань по дійсному Договору, на загальну суму не менше 700000,00 гривень та надати Замовнику один екземпляр укладеного договору страхування або його завірену копію, а також копії документів, що підтверджують сплату Експедитором страхових премій у повному обсязі, а також підтримувати в силі такий договір страхування, не здійснювати дій/бездіяльності, які могли бспричинити втрату ним законної сили, а також виконувати умови договору страхування та повідомляти Замовника про виникнення страхового випадку та про інші обставини про які мають бути повідомлені страхові компанії (п.п. 3.15., 3.16. Договору).

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

ТзОВ «Карі Україна» звернуло до суду та стягнуло з винної особи (позивача у справі) завдані ним збитки.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Відтак, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем виникли взаємні права та обов'язки, що регулюється главою 63 ЦК України. Так, надаючи послуги з перевезення вантажу, без укладення писмьового договору, без переходу до відповідача прав та обовязків перевізника, є неможливим відшкодування збитків у результаті невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг (згідно з аналізом ст. 905 ЦК України).

Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в порядку регресу збитків, відшкодованих ним за рішенням суду у справі №910/14398/16 є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Щодо інших вимог позивача про стягнення 43469,37 грн. - виконавчого збору згідно виконавчого провадження №55543180, 21461,17 грн. - судового збору за подання апеляційної скарги та касаційної скарги у справі №910/14398/16 та 166378,38 грн. - витрат на правову допомогу у справі №910/14398/16, суд зазначає наступне.

Дані витрати позивача не є збитками понесеними позивачем в результаті неналежного виконання чи не виконання відповідачем послуг з перевезення вантажу. Крім того, оскарження рішення суду в апеляційному та касаційному порядку є правом сторони у справі, і за результатами такого перегляду судові витрати були розподілені. Також неможна вважати збитками сплачений позивачем виконавчий збір за примусове виконання рішення, адже такий обов'язок (виконання рішення) встановлений законом. Враховуючи зазначене, вимоги позивача є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, судовий збір залишається за позивачем.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ?V Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено та підписано 14.09.2018.

Суддя Березяк Н.Є.