КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. м. Київ Справа № 910/22752/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Разіної Т.І.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: представник Парфенюк В.А. ( ордер № 384752 від 06.09.2018 та довіреність від 28.12.2017 р.) від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд"
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від15.05.2018
суддя Морозов С.М.
повний текст складено25.05.2018
за позовомкомунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", м. Київ
доприватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд", м. Київ
пророзірвання договору

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" (надалі-відповідач) про розірвання договору генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві № 20/04-2011 від 20.04.2011 ( т.1, а.с. 6-11).

Позовні вимоги мотивовані істотним порушення відповідачем умов договору генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві № 20/04-2011 від 20.04.2011 щодо виконання робіт, що спричиняє шкоду позивачеві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. За рішенням суду розірвано договір генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві № 20/04-2011 від 20.04.2011, укладеного між комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" та приватним акціонерним товариством "Укратоменергобуд".

Вирішено питання судових витрат ( т. 3, а.с. 65-76).

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції з посиланням на приписи ст.ст. 6, 11, 16, 509, 525, 526, 610, 611, 612, 613, 614, 626, 627, 628, 651, 653, 875 Цивільного кодексу України та ст. ст. 188, 193, 317, 318, 320 Господарського кодексу України, виходив з того, що відповідач роботи за договором своєчасно не виконав (допущенням відповідачем відставання від графіку виконання будівельних робіт у 2017 більш ніж на 3 місяці), таке порушення умов договору призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при його укладенні, а саме - на передачу в обумовлені, і, відповідно, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17 приватне акціонерне товариство "Укратоменергобуд" (надалі-скаржник) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, приватне акціонерне товариство "Укратоменергобуд", вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права, а саме - ст.ст. 526, 613, 629, 651 та норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що місцевим господарським судом неправомірно було відмовлено у задоволенні поданого відповідачем клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Заявник апеляційної скарги твердить, що місцевий господарський дійшов помилкового висновку про те, що акти прийому-передачі та накладні за підписом представників відповідача підтверджують передачу позивачем відповідачу закріпленої на місцевості геодезичної розмічувальної мережі будмайданчика, відведеного в установленому порядку будівельного майданчика, затвердженої проектно-кошторисної документації, актуалізованої на момент виконання будівельних робіт проектну документацію.

За твердженням скаржника, судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що у наданих позивачем актах здачі геодезичних робіт міститься інформація про здачу геодезичних робіт по виносу "вісей дороги" та "червоних ліній ПК 17 - ПК 19".

Скаржник вказує, що зазначені акти не містять підтвердження передачі саме геодезичної розмічувальної мережі будівельного майданчика, відносно пунктів якої і відображаються "червоні лінії" будівельного майданчика.

Щодо наданого позивачем акту прийому - передачі будівельного майданчика, заявник апеляційної скарги зазначає, що останній ( акт) не є актом в розумінні п. п. 3.2.2. ДБН А.3.1.-5:2016 "Організація будівельного виробництва", оскільки будівельний майданчик - це територія, яка виділяється в установленому порядку для будівництва об'єктів, розміщення тимчасових будівель, споруд та інженерних мереж, будівельної техніки, будівельних матеріалів, виробів конструкцій та обладнання, які використовуються у процесі будівництва.

Таким чином, за доводами скаржника, позивачем фактично будівельний майданчик відповідачу переданий не був, тобто у відповідача відсутній один з основоположних документів, що відображає чіткі межі будівельного майданчика. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем було виконано обов'язок в частині передання будівельного майданчика відповідачу.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що поза увагою місцевого господарського суду залишилися додаткова угода № 36 від 20.12.2017 до договору генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві № 20/04-2011 від 20.04.2011, укладеного між комунальним підприємством "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" та приватним акціонерним товариством "Укратоменергобуд".

Також, скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою дослідження обставин щодо передачі відповідачу переліку та повного комплекту діючої робочої документації, актуалізованої станом на 2017 рік.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що місцевий господарський суд встановивши, що відповідачем було виконано у 2017 році робіт на суму 51 899 855,06 грн., не дослідив обставину того, що між позивачем та відповідачем до договору генерального підряду № 20/04-2011 від 20.04.2011 було укладено додаткову угоду № 36 від 20.12.2017 на підставі внесення змін до програми економічного і соціального розвитку м. Києва на 2017 рік, затвердженої рішенням Київської міської ради від 12.12.2016 року № 553/1557, якою загальна сума для розрахунків на 2017 рік зменшена на 26 351 771,31 грн. та складає 51 899 855,06 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 у справі № 910/22752/17 апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" № 235 від 25.06.2018 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17 разом з доданими до неї документами повернуто скаржнику без розгляду.

09.08.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" повторно надійшла апеляційна скарга вих. № 96 від 31.07.2018 на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17 з виправленими недоліками, які були підставою для повернення первісної апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 у справі № 910/22752/17 з урахуванням ухвали Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/22752/17 про випралення описки відхилено заперечення комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" проти відкриття апеляційного провадження у справі № 910/22752/17; задоволено клопотання приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17 та призначено на 11.09.2018.

31.08.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі відповідача та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

05.09.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду (канцелярію) від приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 оголошено перерву в порядку ст. 216 Господарського процесуального кодексу України до 18.09.2018.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/2948/18 від 17.09.2018 у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/22752/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.09.2018 для розгляду справи № 910/22752/17 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Куксов В.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17 колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.Розгляд справи № 910/22752/17 здійснити у раніше призначеному судовому засіданні на 18.09.2018 об 11 год. 00 хв.

Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзиві на неї підстав та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення-без змін.

Представник скаржника (відповідача) у судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Про час, дату і місце був повідомлений під розписку суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні.

Клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи від приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу Київського апеляційного господарського суду не надходило.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, що 25.01.2010 року виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) було прийнято Розпорядження № 20 " Про будівництво під'їздної автомобільної дороги від Червногозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі" ( т. 1, а.с. 34).

Відповідно до п. 1 вказаного Розпорядження доручено комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" забезпечити розробку проектно-кошторисної документації та після затвердження у встановленому порядку приступити до виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва (надалі - об'єкт будівництва) і завершити будівництво у 2011 році.

Проект будівництва даного об'єкту інфраструктури отримав позитивний висновок комплексної державної експертизи від 20.01.2011 року № 11-00460-10 та був затверджений розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.02.2011 року № 171 (копії розпоряджень та позитивного висновку у справі, т. 1, а.с. 35-36).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2011 року між позивачем (надалі-замовник) та відповідачем (надалі-генпідрядник) було укладено договір № 20/04-2011 генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві (надалі - договір генпідряду).

Згідно з п. 1.1. договору генпідряду предметом цього договору є те, що замовник доручає, а генпідрядник зобов'язувався виконати на свій ризик власними і залученими силами і засобами будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві, відповідно до проектно-кошторисної документації, здати в обумовлені календарним графіком, який є невід'ємною частиною договору, закінчений будівництвом об'єкт замовнику, усунути на протязі гарантійного строку експлуатації об'єкту виявлені дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт, а замовник зобов'язувався надати генпідряднику будівельний майданчик в межах червоних ліній з дозволом на виконання робіт, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені будівельно-монтажні роботи та оплатити їх ( т. 1, а.с 39-42).

Відповідно до п. 2.3. договору генпідряду перегляд вартості робіт підтверджується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладення додаткових угод відповідно до чинного законодавства.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між сторонами неодноразово протягом 2011 - 2017 років укладались додаткові угоди до договору підряду, а саме № № 1 - 36, копії яких містяться у матеріалах справи ( т. 1, а.с. 46-116, т. 2, а.с 113).

07.02.2017 виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) було прийнято Розпорядження № 137 "Про перезатвердження проекту "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва" (Коригування)" ( т. 1, а.с. 37).

Пунктом 1 вказаного Розпорядження вирішено перезатвердити проект "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва" (коригування), враховуючи позитивний висновок комплексної експертизи Київської філії ДП "Укрдкржбудекспертиза" від 20.01.2011 № 11-00460-10, експертний звіт державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація- Центральна служба Української державної будівельної експертизи" від 11.08.2016 № 00-1221-16/ПБ та від 21.12.2016 № 00-2215-16/ПБ, із зазначеннях відповідних технічно-економічних показників.

Копія експертного звіту № 00-2215-16/ПБ від 21.12.2016 наявна в матеріалах справи ( т. 1, а.с. 38).

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між сторонами неодноразово протягом 2011 - 2017 років укладались додаткові угоди до договору генпідряду, а саме № № 1 - 36, копії яких містяться у матеріалах справи ( т. 1, а.с. 46-116, т. 2, а.с 113).

Згідно з п. 2.1. договору генпідряду в редакції додаткової угоди № 31 від 17.02.2017 договірна ціна узгоджена сторонами та складає 401 219 187,60 грн., з урахуванням ПДВ 20% - 66 869 864,60 грн ( т. 1, а.с. 105).

Також, додатковою угодою № 31 від 17.02.2017 до договору генпідряду, сторони дійшли згоди продовжити строк виконання робіт до 25 грудня 2017 року, а термін дії договору до 31 грудня 2017 року та внесли зміни в додаток № 1 (договірна ціна), додаток № 2 (календарний графік виконання робіт) та додаток № 3 (графік фінансування робіт) до договору ( т. 1, а.с. 105-108)

За змістом додатку № 3 до договору генпідряду та додаткової угоди № 34 від 01.08. 2017 року сторони визначили, що загальна вартість робіт, яка підлягає виконанню у 2017 році становить 78 251 626,37 грн ( т. 1, а.с. 113)

Відповідно п. 4.3. договору ген підряду замовник проводить розрахунки з генпідрядником щомісячно, у термін до 5-ти календарних днів, з моменту підписання актів виконаних робіт за звітний місяць - "Актів приймання виконаних підрядних робіт" (форма КБ-2в) та "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт" (форма № КБ-3) згідно з п. 2 сумісного наказу Держкомстату та Держбуду України від 21.06.2002 № 237/5.

Як зазначає позивач, та не заперечується відповідачем, ним повністю виконано свої зобов'язання щодо сплати відповідачу грошових коштів за актами здачі-приймання виконаних робіт, наданих відповідачем, на загальну суму 374 867 416,29 грн. (в т.ч. за роботи, виконані у 2017 році - 51 899 855,06 грн.).

Пунктом 3.1. договору генпідряду визначено, що строки виконання робіт встановлюються договором генпідряду, визначаються датою їх початку та закінчення. Невід'ємною частиною договору генпідряду є календарний план виконання робіт, в якому визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених договором (додаток № 2).

Згідно з додатком № 2 (календарний графік виконання робіт) до договору в редакції додаткової угоди № 31 від 17.02.2017 сторони визначили дату початку виконання робіт І квартал 2017 року, а датою закінчення виконання робіт - грудень 2017 року ( т.1, а.с. 107).

У відповідності до положень п. 3.12.2. договору ген підряду генпідрядник зобов'язаний виконувати роботи у відповідності з вимогами робочого проекту, будівельних норм і правил, графіком виконання робіт по мірі їх фінансування замовником.

Позивачем надано акт від 11.12.2017 робочої комісії згідно наказу КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" від 06.12.2017 № 57 щодо оцінки стану виконання робіт генеральним підрядником ПрАТ "Укратоменергобуд", дотримання графіків виконання робіт та термінів завершення виконання будівельних робіт згідно договорів від 20.04.2011 року № 20/04-2011 та від 23.03.2017 року № 23/03-2017 по об'єкту "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва" станом на 07.12.2017 ( т. 1, а.с. 118-120).

У зазначено акті встановлено, що відповідач допустив значне, більше ніж на 3 місяці, відставання від графіку виконання робіт, деякі види робіт, взагалі не розпочинались. Відповідачем допущено відставання від графіку виконання будівельних робіт за договором від 20.04. 2011 року № 20/04-2011 у 2017 році більш ніж на 3 місяці, а саме:

- будівництво очисних споруд № 2 потужністю 30 л/сек. - закінчення робіт згідно графіку червень 2017;

- прокладання мереж водопроводу В-1, дощової каналізації К-2 та побутової каналізації К-1 - закінчення робіт згідно графіку липень 2017;

- земляні роботи 53600 м2 - закінчення робіт згідно графіку вересень 2017;

- укріплення укосів земельних споруд - закінчення робіт згідно графіку жовтень 2017;

- влаштування конструкцій дорожнього одягу - закінчення робіт згідно графіку листопад 2017;

- прокладання зовнішніх мереж зв'язку - закінчення робіт згідно графіку листопад 2017;

- прокладання електричних мереж - закінчення робіт згідно графіку листопад 2017;

- роботи з благоустрою та озеленення, будівництво очисних споруд № 1 потужністю 600 л/с, прокладання радіофідерної лінії U - 960В та прокладання тепломережі L - 660м не розпочаті.

У зв'язку з викладеним, комісія у складі представників позивача, генерального проектувальника та авторського нагляду, прийшла до висновку, що відповідач неспроможний виконати роботи у терміни, визначені календарним графіком виконання робіт та рекомендувала адміністрації підприємства (позивача) достроково розірвати, зокрема договір від 20 квітня 2011 року № 20/04-2011, укладений з відповідачем.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на істотне порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору щодо виконання робіт, що спричиняє шкоду позивачеві, а саме допущення відповідачем відставання від графіку виконання будівельних робіт у 2017 більш ніж на 3 місяці.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на те, що позивачем не вчинено дій, направлених на усунення протиріч між проектами (основним та робочим) будівництва об'єкту, позивачем не виконано умов договору щодо передачі обумовленої сторонами документації, будівельного майданчика, у зв'язку з чим, відповідач вважає, що порушення строків виконання робіт, передбачених договором, виникли з вини позивача та спричинили неможливість виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, а тому строки виконання робіт підлягають продовженню на умовах договору.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд визнав, що у спірних правовідносинах відповідачем допущено відставання від графіку виконання будівельних робіт у 2017 більш ніж на 3 місяці. На переконання суду першої інстанції, така протиправна поведінка відповідача значною мірою позбавила позивача того, на що останній розраховував при укладенні договору, що відповідно до вимог ст. 651 Цивільного кодексу України дає правові підстави для розірвання договору ген підряду.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі-ЦК України) визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору ( ч.ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГПК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом (ч. 7 ст. 179 ГПК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ст. 628 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про те, що укладений між сторонами договір є договором будівельного підряду, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та глави 33 Господарського кодексу України.

Частинами 1, 2 ст. 317 ГК України визначено, що будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду. Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом ( ст. 875 ЦК України).

Аналогічні положення містяться також у ст. 318 ГК України.

У п. 31 постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" № 668 від 01.08.2005 визначено, що підрядник зобов'язаний виконувати належним чином інші зобов'язання, передбачені договором підряду, Цивільним і Господарським кодексами України, цими Загальними умовами та іншими актами законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що аналогічне положення міститься і в п. 15.6. договору генпідряду.

Положеннями ст. 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Так, предметом даного спору є вимога позивача до відповідача про розірвання договору генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві № 20/04-2011 від 20.04.2011, з підстав істотного порушення останнім умов договору щодо виконання робіт, що спричиняє шкоду позивачеві, а саме допущення відповідачем відставання від графіку виконання будівельних робіт у 2017 більш ніж на 3 місяці.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено главою 20 Господарського кодексу України.

Так, ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження, так як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору, - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. (ч. 4 ст. 188 ГК України).

Розірванням договору є припинення договірного зобов'язання, тобто зникнення правового зв'язку між сторонами договірного зобов'язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов'язків.

Як вірно було встановлено місцевим господарським судом, позивач не звертався до відповідача із пропозицією розірвати договір.

Разом з тим, недотримання позивачем вимог даної норми закону щодо надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.09.2011 року у справі № 3-74гс11.

Замовник має право, не втручаючись у господарську діяльність підрядника, здійснювати контроль і технічний нагляд за відповідністю обсягу, вартості і якості виконаних робіт проектам і кошторисам. Він має право перевіряти хід і якість будівельних і монтажних робіт, а також якість матеріалів, що використовуються. У разі якщо підрядник не береться своєчасно за виконання договору або виконує роботу настільки повільно, що закінчення її до строку стає явно неможливим, замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків - ч.ч. 1, 2 ст. 320 ГПК України.

Реалізуючи свої права як замовника за договором генпідряду, позивачем встановлено, що відповідач допустив значне більше ніж на 3 місяці, відставання від графіку виконання робіт.

Комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" зазначає, що деякі види робіт відповідачем взагалі не розпочинались, про що складено відповідний акт від 11.12.2017 робочої комісії згідно наказу КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" від 06.12.2017 № 57 щодо оцінки стану виконання робіт генеральним підрядником приватним акціонерним товариством "Укратоменергобуд", дотримання графіків виконання робіт та термінів завершення виконання будівельних робіт згідно договорів від 20 квітня 2011 року № 20/04-2011 та від 23 березня 2017 року № 23/03-2017 по об'єкту "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва" станом на 07.12.2017.

В свою чергу, ст. 610 ЦК України кваліфікує порушення зобов'язання як його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,- припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ( п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

При розгляді даної справи, ані у своїх заявах по суті, ані в судових засіданнях, відповідачем не заперечується факт відставання від графіку виконання робіт, погодженого сторонами.

Відповідач вказує на те, що порушення строків виконання робіт, передбачених договором, виникли з вини позивача та спричинили неможливість виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, а тому строки виконання робіт підлягають продовженню на умовах договору.

В п. 3.2. договору генпідряду сторони визначили, що при виникненні обставин, які не залежать від генпідрядника і перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, він може ставити перед замовником питання про їх перегляд. Рішення про перегляд строків оформляється додатковою угодою.

У п. 19 постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" № 668 від 01.08.2005 визначено, що строки виконання робіт (будівництва об'єкта) можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у договір підряду в разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов'язань (порушення умов фінансування, несвоєчасне надання будівельного майданчика (фронту робіт), проектної документації, ресурсів тощо); внесення змін до проектної документації; дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами; виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт (будівництва об'єкта).

Аналогічні положення містяться і в п. 3.3. договору генпідряду.

В п. 3.5. договору генпідряду сторони домовились, що разі невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов'язань (невиконання замовником зобов'язань по передачі будівельного майданчика та/або порушення термінів передачі будівельного майданчика, несвоєчасне надання проектної документації, відсутність фінансування, тощо) та в разі дії обставин, що не залежать від генпідрядника та перешкоджають виконанню робіт за даним договором (кліматичні умови, дії третіх осіб тощо) строки виконання робіт за даним договором подовжуються автоматично на строк дії таких обставин, які оформлюються додатковою угодою.

Згідно п. 3.12.3. договору генпідряду генпідрядник зобов'язаний інформувати замовника в письмовій формі про можливість призупинення або уповільнення виконання робіт через незалежні від генпідрядника обставини в термін не більше 3-х календарних днів з моменту виникнення таких обставин.

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про ініціювання відповідачем, як генпідрядником, перед позивачем, як замовником, питання про зміну термінів виконання робіт у зв'язку з відсутністю у нього необхідних вихідних даних або з огляду на порушення замовником термінів оплати робіт, доказів інформування замовника про можливість призупинення або уповільнення виконання робіт через незалежні від генпідрядника обставини в порядку та строк, передбачені п. 3.12.3. договору генпідряду.

Доказів виконання відповідачем п. 3.12.3 договору генпідряду також і не надано суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, місцевим господарським судом було правомірно відхилено посилання відповідача про те, що невиконання ним умов спірного договору, в тому числі призупинення або уповільнення виконання робіт було обумовлено діями самого позивача, який не передав йому вихідні дані, необхідні для виконання підрядних робіт.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було передано відповідачу будівельний майданчик, що підтверджується актом прийому -передачі будівельного майданчика по об'єкту ( т. 2, а.с. 32).

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем листом № 31-2063 від 21.09.2016 було направлено відповідачу акт прийому-передачі будівельного майданчику ( т. 2, а.с. 31).

Вказаний акт підписаний, як замовником так і генпідрядником без зауважень.

Місцевим господарським судом також встановлено, що позивачем було передано відповідачеві затверджену проектно-кошторисну документації, актуалізованої на момент виконання будівельних робіт проектну документацію.

Зазначене підтверджується актами прийому-передачі, накладними за підписом представників відповідача ( т. 2, а.с. 54-81).

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач відповідно до умов п.п. 3.11. договору генпідряду свої зобов'язання в частині передачі генпідряднику затвердженої проектно-кошторисної документації, актуалізованої на момент виконання будівельних робіт проектну документацію виконав, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі, накладними), а відповідачем, свою чергу прийнято таку проектно-кошторисну документацію без зауважень.

З урахування наведеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача в цій частині, як необґрунтовані.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що відповідачем визнається факт виконання ним робіт у 2017 на профінансовані позивачем грошові кошти у розмірі 51 899 855,06 грн., а, відтак, відсутність вказаних вище вихідних даних не заважала йому виконувати обумовлені договором роботи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Оскільки відповідачем порушено обумовлені в договорі строки виконання робіт, що не заперечується останнім, позивач обрав судовий спосіб захисту свого порушеного права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Виходячи з приписів ст. 320 ГК України замовнику законом надано право вимагати розірвання договору і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Оскільки, як місцевим господарським судом так і судом апеляційної інстанції було встановлено, що у зв'язку з допущенням відповідачем відставання від графіку виконання будівельних робіт у 2017 більш ніж на 3 місяці, таке порушення умов договору призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при його укладенні, а саме- на передачу в обумовлені календарним графіком закінченого будівництвом об'єкту.

Відтак, суд першої інтанцій дійшов вірного висновку що таке порушення є істотним, у зв'язку з чим правомірно розірвав вказаний договір на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як передбачено ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову. В зв'язку з його доведеністю та обґрунтованістю.

Доводи заявника апеляційної скарги про безпідставну відмову місцевим господарським судом у задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі, відхиляється судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відмовляючи ухвалою Господарського суду від 27.03.2018 ( т. 2, а.с. 227-220) у задоволенні клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування (ст. 98 ГПК України), тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

При цьому, як вірно було зазначено судом першої інстанції постановленні відповідачем питання 1, 2 на вирішення судової експертизи не входять до предмету доказування у даній справі, натомість питання 3-6 не відносяться до питань, які можливо було б поставити на вирішення судової експертизи.

Відмовляючи ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 (т. 2, а.с. 51-53) у задоволенні клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у даній справі призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може потягти за собою порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, яка покладає на національні суди обов'язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

З огляду на викладене, доводи заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм ст.99 ГПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17 залишити без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі № 910/22752/17.

3. Матеріали справи № 910/22752/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.09.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв