Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/545/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В.

при секретарі судового засідання Сідлецька Ю.Р.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут"

до відповідача Відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації

про стягнення заборгованості в сумі 53 331,57 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Якимчук О.М.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 53331,57 грн., з яких: 46 233,50 грн. пеня, 4 069,21 грн. три відсотки річних, 3 028,86 грн. інфляційних втрат, позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41DBRvz340-18 від 05.02.2018 р., а саме не розрахувався своєчасно за отриманий природний газ, у звязку з чим позивачем нараховано штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 20 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/545/18, розгляд справи вирішено здйснювати в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до слухання в судовому засіданні на 18 вересня 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання 18.09.2018 не з'явився, відзиву на позов не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

За наведеного суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №918/545/18 без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.

05 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (позивач, постачальник) та Відділом освіти Дубенської районної державної адміністрації ( відповідач, споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41DBRvz340-18 (далі- договір), за умовами якого, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п.1.1. договору).

Пунктом 2.9 Договору сторони погодили порядок визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу на підставі актів приймання-передачі газу, які є підставою для остаточних розрахунків споживача з оостачальником.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 26 червня 2018 року у справі №918/283/18 за позовом ТзОВ "Рівнегаз збут" до відповідача Відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації про стягнення 525 637,88 грн. позов задоволено повністю, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 503 283 грн. 20 коп. заборгованості за поставлений природний газ, 20 542 грн. 14 коп. пені, 1 812 грн. 54 коп. три відсотки річних.

Вказаним рішенням також встановлено, що у лютому, березні, квітні 2018 року відповідачу поставлено природного газу загальним обсягом 64.624 тис.куб.м. та на суму 692 061 грн., що підтверджується актом № 3РВ00002607 від 28.02.2018 року, актом № 3РВ00004819 від 31 березня 2018 року та актом № 3РВ00006415 від 30 квітня 2018 року приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 05.02.2018 року №41DBRvz340-18, які направлялися відповідачу листом від 03.04.2018 року.

Згідно п.п. 4.2.1 та п.п. 4.2.3. п. 4.2. договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку - 30% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується на умовах попередньої оплати до 10-го числа місяця поточного звітного місяця постачання. Оплата залишку вартості спожитого газу здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступним за звітом шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника суми, визначеної двостороннім актом прийому - передачі газу, виходячи з розрахунку вартості обсягу постачання газу у звітному періоді. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Як зазначає позивач, станом на час звернення із позовом заборгованість за переданий природний газ, та яка визначена рішенням Господарського суду РІвненської області від 26.06.2018 року у справі №918/283/18, сплачена відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями від 06.06.2018 року на суму 17 311,41 грн, від 06.06.2018 року на суму 205 735,32 грн., від 26.06.2018 року на суму 155 560,67 грн., від 23.07.2018 року на суму 154 859,00 грн., від 24.07.2018 року на суму 5 615,14 грн., від 27.07.2018 року на суму 192 863,53 грн, від 27.07.2018 року на суму 22 354,68 грн.

Проте свої зобов'язання відповідач виконав несвоєчасно, із порушенням строків оплати боргів.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина 1 статті 216 ГК України).

У силу вимог частин 1, 2 статті 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За умовами п.6.2.1 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

З огляду на прострочення виконання відповідачем зобов'язання, позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за період з 26.04.2018 р. по 26.07.2018 р. в сумі 46233,50 грн.

Наданий позивачем розрахунок пені судом перевірено, визнано арифметично правильним.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Покликаючись на ст.625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 4 069,21 грн. - три відсотки річних за період з 26.04.2018 р. по 26.07.2018 р. та 3 028,86 грн. інфляційних втрат за період з квітня по травень 2018 року.

Наданий позивачем розрахунок судом перевірено, визнано законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" до Відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 53331,57 грн., з яких 46 233,50 грн. - пені, 4 069,21 грн. - три відсотки річних, та 3 028,86 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Судовий збір в сумі 1 762,00 грн, згідн оположень статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти Дубенської районної державної адміністрації (35600, Рівненська область, Дубенський район, м. Дубно, вул. Тараса Бульби, 6А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (33027, м. Рівне, вул. Івана Вишенського, 4, ) - 46 233 (сорок шість тисяч двісті тридцять три ) грн. 50 коп. пені, 4 069 (чотири тисячі шістдесят девять) грн. 21 коп. три відсотки річних, 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 86 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "21" вересня 2018 року.

Суддя Бережнюк В.В.