ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/6968/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

боржник - Державне підприємство "Укрветсанзавод",

представник - адвокат Гребенченко О.А. (ордер на надання правової допомоги серії КВ №312955 від 20.01.2018)

кредитор - ОСОБА_5,

розпорядник майна - арбітражний керуючий Усачов Олег Миколайович

розглянув касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 24.05.2018

у складі колегії суддів: Доманська М.Л. (головуючий), Мартюк А.І., Власов Ю.Л.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 18.10.2017

у складі судді Яковенко А.В.

у справі № 910/6968/16

за заявою ОСОБА_5

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про стягнення заробітної плати

в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 11.06.2018 через Київський апеляційний господарський суд Державне підприємство "Укрветсанзавод" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 11.06.2018 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі №910/6968/16 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/6968/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Жуков С.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2018.

3. Ухвалою Верховного Суду від 23.07.2018 відкрито касаційне провадження у справі №910/6968/16 за касаційною скаргою Державного підприємства "Укрветсанзавод" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.10.2017 та призначено її розгляд на 04.09.2018 о 09 год. 15 хв.

4. ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод".

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень статей 116, 117, 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

6. Провадження у справі №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (далі - ДП "Укрветсанзавод", боржник), порушене ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), здійснюється на стадії розпорядження майном, введеної цією ж ухвалою місцевого господарського суду.

7. 25.07.2017 поштовим відправленням ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5.) звернулася до місцевого господарського суду з позовною заявою до ДП "Укрветсанзавод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.01.2016 по 20.11.2016 на суму 85 625, 68 грн., компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати на суму 7 215, 48 грн. та стягнення моральної шкоди на суму 8 000 грн.

8. 18.10.2017 Господарський суд міста Києва заяву ОСОБА_5 задовольнив частково, стягнув з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на суму 85 625, 68 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною їх виплатою на суму 7 215, 48 грн., у задоволенні решти вимог ОСОБА_5 відмовив.

9. Задовольняючи частково майнові вимоги ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що боржником, як роботодавцем, було незаконно звільнено ОСОБА_5 з посади провідного бухгалтера головної бухгалтерії ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу №3-к/16 від 04.01.2016 "про припинення трудового договору (контракту)" згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України "скорочення штату" в період її тимчасової непрацездатності; ОСОБА_5 пред'явила боржнику-роботодавцю вимогу про проведення розрахунку відповідно до заяви від 14.01.2016, яку відповідач (боржник) отримав та зробив про це відмітку на заяві, однак, не провів із ОСОБА_5 остаточного розрахунку за виплатами по заробітній платі у зв'язку з припиненням трудових правовідносин.

9.1. Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_5 оскаржила факт її незаконного звільнення боржником із займаної посади в судовому порядку; за результатами розгляду її позову про поновлення на роботі Дніпровський районний суд міста Києва прийняв рішення від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц про поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та стягнув з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі на суму 1 074, 68 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу на суму 46 013, 80 грн. та допустив негайне виконання зазначеного судового рішення.

9.2. Суд першої інстанції встановив обставини остаточного розрахунку боржника із ОСОБА_5 за виплатами по заробітній платі лише 20.11.2016, з огляду на що дійшов висновку про те, що в період з 15.01.2016 (день, наступний за днем пред'явлення ОСОБА_5 вимоги до боржника про проведення розрахунку) по 20.11.2016 (день фактичного розрахунку) мало місце порушення ДП "Укрветсанзавод" права ОСОБА_5 на оплату праці, у зв'язку з чим є обґрунтованим нарахування заявницею боржнику-роботодавцю суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні за період з 15.01.2016 по 20.11.2016 в розмірі 85 625, 68 грн.

9.3. Також, місцевий суд погодився із сумою нарахованої ОСОБА_5 компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 7 215, 48 грн., зважаючи на обставини затримки боржника з розрахунком за виплатами по заробітній платі при звільненні ОСОБА_5 з посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" в період з 15.01.2016 по 20.11.2016.

10. Заявлені ОСОБА_5 вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 8 000 грн., завданої боржником-роботодавцем у зв'язку з її незаконним звільненням з роботи, суд першої інстанції відхилив з огляду на недоведення заявницею належними та достатніми доказами факту завдання їй моральних та/або фізичних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків внаслідок порушення боржником її права на працю.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

11. ДП "Укрветсанзавод" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.10.2017, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи неповнотою дослідження судом першої інстанції обставин справи та порушенням трудового законодавства при розгляді майнових вимог ОСОБА_5 до боржника щодо виплати заборгованості по заробітній платі.

12. 24.05.2018 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.10.2017 у справі №910/6968/16 залишено без змін.

13. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з правильністю оцінки та повнотою встановлення обставин справи судом першої інстанції, з його висновками про обґрунтованість вимог ОСОБА_5 в частині стягнення з ДП "Укрветсанзавод" 85 625, 68 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 7 215, 48 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною їх виплатою та правову природу спірних вимог як майнових вимог звільненого працівника до роботодавця, який перебуває в процедурі банкрутства.

14. Апеляційним судом встановлено обставини прийняття Дніпровським районним судом міста Києва за результатами розгляду позовних вимог ОСОБА_5 про поновлення на роботі рішення від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц про поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та стягнення з боржника на користь ОСОБА_5 заборгованості по заробітній платі на суму 1 074, 68 грн. і середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 46 013, 80 грн.

14.1. Апеляційний суд встановив, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.03.2017 у справі №755/1162/16-ц стягнено з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу на суму 56 416, 92 грн. у зв'язку із затримкою виконання рішення суду від 15.06.2016 щодо негайного поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод".

14.2. Апеляційним судом встановлено, що спірні вимоги ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" включають середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні на суму 85 625, 68 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з їх несвоєчасною виплатою на суму 7 215, 48 грн. та відшкодування моральної шкоди на суму 8 000 грн., які є за своєю правовою природою є "іншими вимогами", ніж ті, які були предметом розгляду у судових засіданнях 15.06.2016 та від 27.03.2017 у цивільній справі №755/1162/16-ц (т. 1, а.с. 286).

14.3. За таких обставин, апеляційний суд відхилив доводи ДП "Укрветсанзавод" про те, що заявлені ОСОБА_5 майнові вимоги до боржника в частині середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні були стягнені Дніпровським районним судом міста Києва при розгляді справи №755/1162/16-ц за судовими рішеннями від 15.06.2016 та від 27.03.2017 та погодився з висновками місцевого суду про прострочення боржника у виплаті заробітної плати ОСОБА_5 за період з 15.01.2016 по 20.11.2016, що зумовлює її право, як звільненого працівника, на відшкодування середнього заробітку за спірний період.

15. Апеляційний суд погодився з правомірністю нарахування ОСОБА_5 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою їй заробітної плати боржником-роботодавцем в період з 15.01.2016 по 20.11.2016 та зазначив про правильність здійсненого заявницею розрахунку на суму 7 215, 48 грн.

16. Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхилив заявлені ОСОБА_5 вимоги про відшкодування моральної шкоди на суму 8 000 грн., як такі, що не підтверджені належними та достатніми доказами у справі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (боржник у справі)

17. Скаржник аргументував, що судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно застосовано до спірних правовідносин приписи статей 116, 117 КЗпП України, що визначають право звільненого працівника на одержання повного розрахунку у день звільнення та відповідальність роботодавця у разі затримки розрахунку у вигляді нарахування працівнику середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, так як рішенням суду від 15.06.2016 у цивільній справі №755/1162/16-ц встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_5 з посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" в період її тимчасової непрацездатності та поновлено ОСОБА_5 на посаді з покладенням на боржника-роботодавця обов'язку щодо негайного виконання зазначеного судового рішення. Отже, право ОСОБА_5 на працю було поновлено, а її звільнення фактично не відбулося, тому положення статей 116, 117 КЗпП України до спірних правовідносин судами застосовано помилково.

18. Скаржник зазначив, що при поновленні на посаді незаконно звільненого працівника йому виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи в межах одного року відповідно статті 235 КЗпП України; однак, положення зазначеної норми трудового законодавства не було враховано судами попередніх інстанцій при наданні оцінки обґрунтованості заявлених ОСОБА_5 майнових вимог до ДП "Укрветсанзавод".

Доводи інших учасників справи

19. ОСОБА_5 у відзиві на касаційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" заперечувала доводи боржника про неповноту встановлення судами обставин справи при розгляді її вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та погодилася з висновками судів за змістом оскаржуваних рішень.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

20. Кодекс законів про працю України

Частина 1 статті 94 - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частина 1 статті 47 - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина 1 статті 116 - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частина 1 статті 117 - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частини 2, 3, 8 статті 235 - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Стаття 236 - у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

21. Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"

Стаття 1 - підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 - компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Стаття 3 - сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

22. Закон України "Про оплату праці"

Стаття 28 - у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов'язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

23. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство)

Стаття 1 - банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

24. Господарський процесуальний кодекс України в редакції з 15.12.2017

Частини 1, 4 статті 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

25. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні (ухвалі) або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду вважає прийнятними доводи боржника про порушення судами положень трудового законодавства при розгляді майнових вимог ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" щодо виплати заборгованості по заробітній платі.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій

26. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".

27. Статтею 4-1 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 25.07.2017 ОСОБА_5 з позовними вимогами до ДП "Укрветсанзавод" в межах справи про банкрутство №910/6968/16, передбачено дві форми судового процесу - позовне провадження, яке передбачає розгляд справ судом на засадах змагальності, та провадження у справі про банкрутство, що здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.

Статтею 12 ГПК України в редакції станом на 25.07.2017 розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, віднесено до підвідомчості господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 16 ГПК України (в зазначеній редакції) справи у майнових спорах до боржника віднесено до виключної компетенції господарського суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Отже, розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки результат розгляду вимог майнового характеру до відповідача-боржника, в тому числі щодо виплати заборгованості по заробітній платі, може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.

28. Судами встановлено, що в межах справи №910/6968/16 про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_5 заявлено майнові вимоги до боржника-роботодавця про стягнення 85 625, 68 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.01.2016 по 20.11.2016, розрахованого на підставі статей 116, 117 КЗпП України, а також 7 215, 48 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та 8 000 грн. моральної шкоди з посиланням на порушення боржником її права на своєчасний розрахунок при звільненні із займаної посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу №3-к/16 від 04.01.2016.

29. Задовольняючи вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суди виходили із встановлених обставин прострочення боржника щодо проведення повного розрахунку з ОСОБА_5 за виплатами по заробітній платі після пред'явлення нею вимоги про розрахунок 14.01.2016 та здійснення роботодавцем фактичного розрахунку з ОСОБА_5 лише 20.11.2016. Зазначені обставини суди оцінили як такі, що підтверджують порушення ДП "Укрветсанзавод" права ОСОБА_5 на оплату праці в період з 15.01.2016 по 20.11.2016 та є підставою для застосування до боржника-роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

30. За доводами касаційної скарги ДП "Укрветсанзавод" вбачається, що боржник заперечує правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді вимог ОСОБА_5 приписів статей 116, 117 КЗпП України, виходячи з яких заявницею розраховано заявлені до стягнення з боржника виплати по заробітній платі у зв'язку із затримкою боржника щодо повного розрахунку із ОСОБА_5 при її звільненні із займаної посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод".

31. Аналіз приписів статей 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиконання такого обов'язку з вини роботодавця, у працівника виникає право вимагати виплати йому роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період триваючого порушення роботодавцем права працівника на оплату праці. При цьому, до предмета доказування при розгляді зазначеного спору входять такі юридичні факти, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та проведення роботодавцем остаточного розрахунку із звільненим працівником.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 у справі №6-15цс13.

32. Судами встановлено обставини прийняття Дніпровським районним судом міста Києва рішення від 15.06.2016 у цивільній справі №755/1162/16-ц про поновлення ОСОБА_5 на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та стягнення з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 заборгованості по заробітній платі за період з 04.01.2016 по 06.01.2016 на суму 1 074, 68 грн. та компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.01.2016 по 15.06.2016 на суму 46 013, 80 грн., допущено негайне виконання зазначеного судового рішення.

Приймаючи рішення від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц, цивільний суд керувався приписами статті 235 КЗпП України, якою законодавцем гарантовано право незаконно звільненого працівника на поновлення на роботі за рішенням суду з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є компенсацією заробітної плати працівника, яку він не отримав у зв'язку з порушенням роботодавцем його права на працю. Така виплата може бути застосована лише до звільненого працівника у разі поновлення його судом на роботі (посаді) за рішенням суду.

При цьому, якщо працівника звільнено з роботи на законних підставах, однак, роботодавець допустив затримку в розрахунку в день звільнення, то в працівника виникає право на одержання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в порядку статті 117 КЗпП України.

33. Відтак, при вирішенні майнового спору, що виник між роботодавцем та звільненим працівником щодо виплати середнього заробітку, судам необхідно розмежовувати підстави для його стягнення за статтею 117 КЗпП України (при затримці остаточного розрахунку при звільненні) та за статтею 235 КЗпП України (у разі незаконного звільнення за час вимушеного прогулу) та не допускати подвійного стягнення з роботодавця середнього заробітку на користь звільненого працівника, оскільки протилежне не буде співмірним із правами працюючого працівника, який отримує лише одну заробітну плату за виконану роботу.

Про таке застосування статей 117, 235 КЗпП України зроблено висновок Верховним Судом України у Постанові від 18.01.2017 у справі №6-2912цс16.

34. Разом з тим, в порушення вимог статті 269 ГПК України в редакції з 15.12.2017, апеляційний суд не перевірив правильності застосування місцевим судом приписів трудового законодавства при розгляді майнових вимог ОСОБА_5, як працівника підприємства-боржника, яку було поновлено на роботі за рішенням суду в порядку статті 235 КЗпП України, зважаючи на обставини заявлення нею у дану справу про банкрутство позовної вимоги про стягнення з боржника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статей 116, 117 КЗпП України.

35. Надаючи оцінку правовій природі заявлених ОСОБА_5 майнових вимог до ДП "Укрветсанзавод", апеляційний суд зробив висновок, що вимоги заявниці про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є відмінними від вимог ОСОБА_5, що були предметом розгляду цивільного суду у справі №755/1162/16-ц, та не стягувалися з ДП "Укрветсанзавод" за судовими рішеннями від 15.06.2016 та від 27.03.2017 у цивільній справі №755/1162/16-ц.

Однак, в порушення принципів рівності та змагальності сторін у господарському процесі, суд апеляційної інстанції не надав оцінки доводам ДП "Укрветсанзавод", як відповідача у справі №910/6968/16, про виконання ним в повному обсязі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2016 у справі №755/1162/16-ц щодо виплати на користь ОСОБА_5 1 074, 68 грн. заборгованості по заробітній платі за період її перебування на лікарняному з 04.01.2016 по 06.01.2016 та 46 013, 80 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.01.2016 по 15.06.2016 з наданням на підтвердження таких доводів копії постанови ДВС про арешт коштів боржника від 17.11.2016 у виконавчому провадженні №52817383 в межах суми 55 386, 23 грн. та її списання з рахунку ДП "Укрветсанзавод" на рахунок Державної казначейської служби України на підставі платіжного доручення №2996 від 21.11.2016 (т. 1, а.с. 38-56).

36. Також апеляційним судом встановлено, що ухвалою від 27.03.2017 у цивільній справі №755/1162/16-ц з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 56 416, 92 грн. стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.06.2016 по 05.01.2017 у зв'язку із затримкою у видачі наказу про її поновлення на посаді відповідно до статті 236 КЗпП України, на виконання якої постановою ДВС від 05.05.2017 відкрито виконавче провадження №53872375 (т. 1, а.с. 57-61).

Отже, стягнення середнього заробітку на користь заявниці за рішеннями суду у справі №755/1162/16-ц мало місце за період 07.01.2016 по 05.01.2017. При цьому, апеляційний суд в цілому зробив висновок про те, що такі стягнення мають іншу правову природу" та заявлені за інший період, ніж вимоги заявниці у даній справі про банкрутство.

37. Разом з тим, надаючи оцінку заявленим ОСОБА_5 у липні 2017 року майновим вимогам у справу №910/6968/16 про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" про стягнення заборгованості по заробітній платі як таких, що заявлені за "інший період", ніж позовні вимоги ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод", які були предметом розгляду Дніпровського районного суду міста Києва у цивільній справі №755/1162/16-ц, апеляційний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_5 у справі про банкрутство заявлено вимоги про виплату їй середнього заробітку за час затримки її розрахунку при звільненні за період з 15.01.2016 по 20.11.2016, який повністю охоплюється періодом, за який їй було визнано право на компенсацію середнього заробітку за рішеннями суду у справі №755/1162/16-ц.

38. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що аналіз положень частини 1 статті 117 та статті 235 КЗпП України дозволяє зробити висновок про те, що за порушення трудових прав працівника при одному звільненні не можливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку, як за статтею 117 КЗПП України, так за статтею 235 КЗпП України, тобто стягнення середньому заробітку у подвійному розмірі, оскільки порушення працедавця єдине, носить триваючий характер, а тому не може мати наслідком подвійного застосування майнової відповідальності щодо порушника. Також, подвійна виплата середнього заробітку поновленому на роботі працівнику буде не співмірною з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

Така правова позиція визначена Постановою Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі №6-2912цс16 і Суд в даній справі не вбачає правових підстав для відступу від неї.

39. Суд вважає передчасними висновки апеляційного суду про обґрунтованість вимог ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" в частині стягнення 7 215, 48 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з їх несвоєчасною виплатою в період з 15.01.2016 по 20.11.2016, так як суд апеляційної інстанції не з'ясував дійсності заборгованості ДП "Укрветсанзавод" з виплати середнього заробітку ОСОБА_5 за спірний період на момент звернення 25.07.2017 з позовом у справу №910/6968/16 та чи мала місце затримка у виплаті нарахованого їй доходу на один і більше місяців, що є необхідними умовами для компенсації працівнику частини доходів за рішенням суду відповідно до роз'яснень підпункту 2 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999.

40. В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").

Суд вважає, що допущені апеляційним судом процесуальні порушення на предмет перевірки правильності застосування судом першої інстанції норм трудового законодавства щодо підстав та порядку проведення розрахунків юридичної особи з працівником, якого було поновлено на посаді за рішенням суду в порядку статті 235 КЗпП України, є такими помилками, які порушили принцип повноти та об'єктивності розгляду господарським судом майнових вимог ОСОБА_5, заявлених у справу про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" на підставі статей 116, 117 КЗпП України.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

41. Суд погоджується з доводами скаржника відповідно до пунктів 17-18 мотивувальної частини даної постанови, що підтверджується висновками пунктів 26-40 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України, суду касаційної інстанції надано право за результатами розгляду касаційної скарги скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

На підставі викладеного, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ДП "Укрветсанзавод", скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 у справі №910/6968/16 та передання справи на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

43. При новому розгляді справи апеляційному суду належить перевірити обґрунтованість заявлених ОСОБА_5 майнових вимог до ДП "Укрветсанзавод" з урахуванням обставин її незаконного звільнення з посади провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" 04.01.2016 та її поновлення на зазначеній посаді в порядку виконання рішення суду від 15.06.2016 лише 05.01.2017; перевірити дійсність заявлених до боржника вимог ОСОБА_5 за розрахунками по заробітній платі за період з 15.01.2016 по 20.11.2016 з урахуванням обставин вирішення трудового спору між ОСОБА_5 та ДП "Укрветсанзавод" щодо її поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням (період з 07.01.2016 по 15.06.2016), а також стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду про її поновлення на роботі (період з 16.06.2016 по 05.01.2017) в межах провадження у цивільній справі №755/1162/16-ц; надати оцінку обґрунтованості розрахунку середнього заробітку за період з 15.01.2016 по 20.11.2016, здійсненого ОСОБА_5 на підставі статей 116, 117 КЗпП України та з огляду на встановлене, прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду майнових вимог ОСОБА_5 від 28.07.2017 (вхідний суду №12448/17).

В. Судові витрати

44. У зв'язку із частковим задоволенням касаційної скарги та скасуванням постанови апеляційного суду про часткове визнання вимог ОСОБА_5 з виплати заборгованості по заробітній платі, питання про розподіл судових витрат касаційним судом не вирішується, оскільки розгляду по суті спірних майнових вимог не відбулося.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 у справі №910/6968/16 скасувати.

Справу №910/6968/16 передати на новий апеляційний розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Жуков

В.Г. Пєсков