РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018Справа № 910/7839/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» (01103, м.Київ, ВУЛИЦЯ КІКВІДЗЕ, будинок 18)
до за участю про Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м.Київ, ВУЛ. ЩОРСА , будинок 36-Б) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 17) визнання припиненим договір застави та зобов'язання вчинити дії
Представники:

від Позивача: Тарасенко О.М. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Васильєва І.В. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи: Мостепанюк В.І. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі також - «Відповідач») про визнання припиненим договір застави та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання припиненим договір застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 року та зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави, у зв'язку із погашенням суми заборгованості по кредитним договорам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненим договір застави та зобов'язання вчинити дії залишено без руху.

27.06.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі №910/7839/18, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.07.2018 року.

12.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

12.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.07.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява про залучення третьої особи.

В судове засідання 25.07.2018 року з'явились представники Сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, надано Позивачу строк до 5 днів з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив, надано Відповідачу строк до 3 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язано Позивача направити копію позовної заяви в додатками на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, докази чого надати суду, надано Третій особі строк до 7 днів з дня отримання копії позовної заяви для надання письмових пояснень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання на 05.09.2018 року.

01.08.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

27.08.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли письмові пояснення.

31.08.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В судове засідання 05.09.2018 року з'явились представники учасників справи. Представник Відповідача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зазначив, що отримали Акт 03.09.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про долучення доказів до матеріалів справи, керуючись ст. 80, 81 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.2018 року.

В судовому засіданні 12 вересня 2018 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Третьої особи надав усні пояснення по справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 12 вересня 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

13.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айбокс" (позичальник) було укладено Договір кредитної лінії №НКЛ-2002859, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. (а.с.10-12)

За умовами п. п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 кредитного договору-1 надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 64 000 000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 12.09.2016. Повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, вказаного в п.п. 1.11 цього договору. У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.п. 1.1.1 цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 23% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором.

22.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айбокс" (позичальник) було укладено Договір кредитної лінії №НКЛ-2002859/1, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. (а.с.13-15)

За умовами п. п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 кредитного договору-2 надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 80 000 000 грн. зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 16% річних, в порядку, визначеному цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.12.2017. Повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту у відповідності до зміни максимального ліміту заборгованості згідно зазначеного графіку, але в будь-якому разі не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, вказаного в п.п. 1.11 цього договору. У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.п. 1.1.1 цього договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором встановлюється в розмірі 23% річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами 22.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айбокс" (Заставодавець) було укладено Договір застави №НКЛ-2002859/S-3 з урахуванням Додаткового договору від 22.05.2014 року до Договору застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 року, за яким заставодавець передав заставодержателю (обладнання, що зазначено в додатку №1 до договору застави. (а.с.16-20).

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаними кредитними договорами були укладені:

- договір поруки №П 2002859-6 від 25.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_5 (Поручитель); (а.с.21-22);

- договір поруки №П 2002859-7 від 25.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_6 (Поручитель); (а.с.23-24)

- договір поруки №П 2002859-8 від 25.06.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_7 (Поручитель) (а.с.25-26);

- договір поруки №П 2002859-5 від 25.06.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_8 (Поручитель) (а.с.27-28);

- договір поруки №П 2002859-9 від 25.06.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_9 (Поручитель) (а.с.29-30);

- договір поруки №П 2002859-10 від 25.06.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_10 (Поручитель) (а.с.31-32);

- договір поруки №П 2002859-11 від 25.06.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Кредитор) та ОСОБА_11 (Поручитель) (а.с.33-34).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням Позичальником зобов'язань за кредитними договорами Банком було здійснено повне погашення суми заборгованості по договорам шляхом списання коштів з рахунків поручителів та шляхом стягнення суми простроченої заборгованості. Таким чином, просить Суд визнати припиненим Договір застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 року та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по Договору застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що відсутні підстави для припинення застави, оскільки договори поруки визнано нікчемними на підставі ч. 2 ст. 38 Закону України "При систему гарантування вкладів фізичних осіб", у бухгалтерському обліку банку поновлено заборгованість Позивача за кредитними договорами. Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/5768/17 відмовлено Позивачу у задоволенні його позовних про визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.10.2014 року, що є підставою для закриття провадження у справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Внаслідок укладення Договору кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року та Договору кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 року між Сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

В силу положень статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням Позичальником зобов'язань за кредитними договорами Банком було здійснено повне погашення суми заборгованості по договорам шляхом списання коштів з рахунків поручителів та шляхом стягнення суми простроченої заборгованості.

Главою 50 Цивільного кодексу України визначені правові засади припинення зобов'язання.

Так, статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізація предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 договору застави, право застави припиняється: у випадку припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; у випадку реалізації предмета застави; у випадку набуття заставодежателем права власності на предмет застави; у випадку виконання завставодавцем та позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього належним чином та в повному обсязі; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. При частковому виконанні забезпечених заставою зобов'язань, застава зберігається у початковому обсязі.

Як встановлено Судом, Публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" та просило стягнути 229 840 650,69 грн., з яких: 64 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 8 690 552,29 грн. пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 913706,71 грн. трьох відсотків річних від суми простроченого тіла кредиту; 34 314 520,59 грн. заборгованості по процентам, 1 472 227,29 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 147732,69 грн. трьох відсотків річних від суми прострочених процентів, 3257600,00 грн. штрафу за договором кредитної лінії № HKЛ-2002859 від 13.09.2013 (112796339,57 грн.); 80 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 3 900 860,26 грн. пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 378 581,63 грн. трьох відсотків річних від суми простроченого тіла кредиту, 31 105 753,43 грн. заборгованості по процентам, 1444216,11 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів, 142899,69 грн. трьох відсотків річних від суми прострочених процентів, 72000,00 грн. штрафу за договором кредитної лінії № HKЛ-2002859/1 від 22.05.2014 (117044311,12 грн.).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року по справі №910/3896/17 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 12.04.2018 року, рішення суду скасовано частково, резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 1 125 959,47 грн. заборгованості за кредитом, 413 180,86 грн. процентів за користування кредитом, 152 832,54 грн. пені за прострочення погашення кредиту, 16 102,76 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом. В іншій частині позовних вимог відмовити". Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. (т.1 а.с.35-45)

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду від 26.03.2018, виправлено допущені описки в описовій частині постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 шляхом внесення відповідних змін, а саме замінено: на сторінці 10 в п'ятому абзаці та на сторінці 11 в п'ятому абзаці помилково вказані "кредитним договором № НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року" та "договором кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року", на "Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 року"; на сторінці 10 в четвертому абзаці помилково зазначені "кредитним договором № НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 року" на "Договором кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року"; на сторінці 9 в другому абзаці "повне" на "часткове" та на сторінці 9 в третьому абзаці "частково" на "повне"; на сторінці 10 в четвертому абзаці "з 12.02.2015 року" на "04.02.2015 року" та на сторінці 10 в п'ятому абзаці "ОСОБА_5." на "ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.". В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 залишено без змін.

У постанові Верховного Суду від 12.04.2018 року по справі №910/3896/17 встановлено, що Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" 04.02.2015 та 12.02.2015, на підставі умов вказаних договорів поруки № П-2002859-5, № П-2002859-7, № П-2002859-8, № П-2002859-9, № П-2002859-10, № П- 2002859-11 з депозитних та поточних рахунків поручителів були списані грошові кошти у загальній сумі 2 366 437,93 дол. США та 40 800 318,64 грн. в рахунок погашення кредиту за договором кредитної лінії № НКЛ- 2002859/1 від 22.05.2014, внаслідок чого відбулось повне погашення заборгованості за відповідним договором. На підставі договору поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014, 04.02.2015 Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" з рахунку поручителя були списані грошові кошти у сумі 4 157 175,04 дол. США в рахунок погашення кредиту за договором кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13.09.2013, внаслідок чого відбулось частково погашення заборгованості за відповідним договором.

04.02.2015 Банк списав з депозитного рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_5, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунок НОМЕР_8, відкритий в АТ "Дельта Банк", 4157175,05 дол. США як погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором-1.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_6, відкритого в АТ "Дельта Банк", 1950310,24 дол. США на рахунок НОМЕР_8, та 430609,90 грн. на рахунок НОМЕР_9, які відкриті в АТ "Дельта Банк", як погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором-2.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_7, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунок НОМЕР_9, відкритий в АТ "Дельта Банк", 2065698,32 грн. як погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором-2.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_4 ОСОБА_8, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунок НОМЕР_8, відкритий в АТ "Дельта Банк", 416127,69 дол. США як погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором-2.

04.02.2015 Банк списав з поточного рахунку НОМЕР_5 ОСОБА_9, відкритого в АТ "Дельта Банк", на рахунки НОМЕР_9, НОМЕР_12, відкриті в АТ "Дельта Банк", 9804011, 32 грн. як погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором-2.

12.02.2015 Банк у зв'язку з достроковим розірванням договору банківського вкладу № 005-09509-291214 від 29.12.2014 для реалізації поруки зарахував з поточного рахунку НОМЕР_6 ОСОБА_10 25000000,00 грн. на транзитний рахунок банку НОМЕР_10, які цього ж дня зараховані на рахунок НОМЕР_9, відкритий в АТ "Дельта Банк" як погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором-2.

12.02.2015 Банк у зв'язку з достроковим розірванням договору банківського вкладу № 006-09509-291214 від 29.12.2014 для реалізації поруки зарахував з поточного рахунку НОМЕР_7 ОСОБА_11 3500000,00 грн. на транзитний рахунок банку НОМЕР_11, які цього ж дня зараховані на рахунок НОМЕР_9, відкритий в АТ "Дельта Банк" як погашення простроченої заборгованості за Кредитним договором-2.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 21.12.2017 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/3896/17 виданого 30.10.2017 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 1 125 959,47 грн. заборгованості за кредитом, 413 180,86 грн. процентів за користування кредитом, 152 832,54 грн. пені за прострочення погашення кредиту, 16 102,76 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом. (а.с.46)

В той же час, Суд зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ДЕЛЬТА БАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ «Дельта Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03 серпня 2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "ДЕЛЬТА БАНК" до 02 жовтня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича до 02 жовтня 2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з цим рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Вказана інформація розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у мережі інтернет (www.fg.gov.ua) та є загальновідомою, а тому відповідно до норм статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування.

В подальшому, в рамках перевірки правочинів, яка здійснювалась на виконання приписів ч. 2 ст. 38 Закону України "При систему гарантування вкладів фізичних осіб", Банком виявлені правочині, що є нікчемними згідно зі ст. 38 Закону України "При систему гарантування вкладів фізичних осіб", що підтверджується витягами з Протоколу №80 від 28.09.2015 року та Протоколу №81 від 28.09.2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом №67 від 11.03.2015 року (а.с.75-82):

- договір поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014 укладений між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року з ТОВ «Айбокс» (згідно п.п.1, 2, 5, 7 ч.3 ст.38);

- договір №8/1-VP про відступлення права вимоги, укладений 12.02.2015 між ПAT "Дельта Банк" та ТОВ "КУА "Скай Кепітал Менеджмент";

- договір поруки №11-2002859-11 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_11;

- договір поруки № П-2002859-7 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_6;

- договір поруки № 11-2002859-8 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_7;

- договір поруки № П-2002859-10 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_10;

- договір поруки № 11-2002859-9 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_9;

- договір поруки № П-2002859-5 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_8.

22.12.2015 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" надіслало на адреси Поручителів повідомлення про нікчемність правочинів, що підтверджується копією реєстру згрупованих поштових відправлень, копіями описів вкладення у цінні листи. (а.с.83-94)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 року по справі №756/9470/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.07.2017 року, визнано недійсним договір поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5; визнано відсутнім у ОСОБА_5 права вимоги за договором кредитної лінії № НКЛ-2002859 від 13.09.2013 р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» () та ТОВ «Айбокс» (), яке виникло на підставі Договору поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5. (а.с. 133-149)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано з Оболонського районного суду м. Києва цивільну справу №756/9470/16-ц. Зупинено виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 року до закінчення касаційного провадження. (а.с.195)

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.10.2017 року по справі №754/9320/16-ц, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 12.02.2018 року, визнано недійсним договір поруки № П-2002859-11 від 25.06.2014 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_11. Визнано відсутнім у ОСОБА_11 права вимоги за договором кредитної лінії № НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айбокс», яке виникло на підставі Договору поруки № П-2002859-11 від 25.06.2014 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_11. (а.с.151-157)

Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано з Деснянського районного суду м. Києва цивільну справу № 754/9320/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_11, треті особи: товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання договору недійсним, зупинено виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження. (а.с.197)

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2018 року по справі №755/11560/16-ц визнано недійсним Договір поруки №П-2002859-10 від 25 червня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_10. Визнано відсутнім у ОСОБА_10 права вимоги за Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859/1 від 22 травня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айбокс», яке виникло на підставі Договору поруки №11-2002859-10 від 25 червня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_10. (а.с.158-164)

Ухвалою Верховного Суду від 10.07.2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано з Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу №755/11560/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_10, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання правочину недійсним, визнання відсутнім прав вимоги за кредитним договором. Зупинено виконання постанову Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2018 року до закінчення касаційного провадження. (а.с.196)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29.09.2017 року по справі №753/13718/16-ц визнано недійсним договір поруки № П-2002859-5 від 25.06.2014 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_8. Визнано відсутнім у ОСОБА_8 права вимоги за договором кредитної лінії № НКЛ-2002859/1 від 22.05.2014 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айбокс», яке виникло на підставі Договору поруки № П-2002859-5 від 25.06.2014 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_8. (а.с.165)

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що рішеннями судів, які набрали законної сили, визнано недійсними договір поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5; договір поруки № П-2002859-11 від 25.06.2014 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_11; Договір поруки №П-2002859-10 від 25 червня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_10; договір поруки № П-2002859-5 від 25.06.2014 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_8.

При цьому, Суд звертає увагу, що відкриття касаційного провадження та зупинення виконання рішень судів по справам №754/9320/16-ц, №755/11560/16-ц, №756/9470/16-ц до закінчення касаційного провадження не зупиняє набрання законної сили рішенням, оскільки відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги доводи Позивача щодо ненабрання законної сили рішеннями Оболонського районного суду міста Києва від 17.11.2016 року по справі №756/9470/16-ц, Деснянського районного суду міста Києва від 11.10.2017 року по справі №754/9320/16-ц, постанови Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2018 року по справі №755/11560/16-ц, у зв'язку з відкриттям касаційного провадження та зупинення виконання рішення до закінчення касаційного провадження.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судові рішення у справах №756/9470/16-ц, №754/9320/16-ц, №755/11560/16-ц, №753/13718/16-ц не можуть бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть їм суперечити, а тому факт недійсності договору поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5; договору поруки № П-2002859-11 від 25.06.2014 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_11; Договору поруки №П-2002859-10 від 25 червня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_10; договору поруки № П-2002859-5 від 25.06.2014 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_8, підтверджено рішеннями судів, які набрали законної сили.

Крім того, Суд зазначає, що у провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває справа №756/9469/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Айбокс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання правочину недійсним та визнання відсутнім права вимоги, а у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа №752/11511/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_9, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою від повільністю «Айбокс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правочину недійсним та визнання відсутнім права вимоги. Вищевикладене підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд зазначає, що договори поруки № П-2002859-7 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_6; № 11-2002859-8 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_7; № 11-2002859-9 від 25.06.2014 між ПAT "Дельта Банк" та ОСОБА_9 визнані нікчемними згідно з ч.3 ст. 38 Закону України "При систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме з підстав, що дані договори фактично укладені після запровадження особливого режиму контролю та визнання банку проблемним, а погашення заборгованості відбувалось з рахунку поручителів у проблемному банку й таке погашення відбувалось напряму, а не через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України (надалі - НБУ); погашення заборгованості відбувалось супереч відсутності простроченої заборгованості за кредитним договором в період. коли строк виконання грошових зобов'язань не настав; списання відбувалось без погодження з куратором банку. Таким чином, банк, уклавши договори поруки та здійснивши погашення заборгованості за кредитним договором з рахунків поручителів банку надав окремим кредиторам банку переваги, прямо не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами банку; відмовився від власних майнових вимог до позичальника, заставодавців та поручителів; прийняв на себе зобов'язання щодо передачі прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення поручителям в порядку регресу без зустрічного отримання реальних коштів, що також стало однією із підстав з його неплатоспроможності; банк прийняв на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно із ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції на час укладення спірних договорів, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Суд зазначає, що Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладені Договори поруки №П-2002859-7 з ОСОБА_6, № 11-2002859-8 з ОСОБА_7, № 11-2002859-9 з ОСОБА_9 25.06.2014 року, тобто в період, коли ПАТ "Дельта Банк" мав проблеми з ліквідністю, у зв"язку із чим Національним банком України прийнято низку рішень з метою недопущення погіршення стану його ліквідності та захисту інтересів вкладників і кредиторів, зокрема, було прийнято Постанову Правління НБУ від 26 лютого 2014 року № 102/БТ «Про надання кредиту для збереження ліквідності» зі змінами, внесеними Постановою Правління НБУ від 12 червня 2014 року № 348/БТ, Постанову Правління НБУ від 11 вересня 2014 року № 560/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю AT «Дельта Банк» шляхом призначення куратора» та Постанову Правління НБУ від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення AT «Дельта Банк» до категорії проблемних». Укладені договори поруки ставлять інших кредиторів ПАТ "Дельта Банк" із кредиторськими вимогами у невигідне становище, оскільки умови договорів, укладених для забезпечення виконання ТОВ "Айбокс" зобов'язань за кредитним договором, передбачають договірне списання грошових коштів з рахунку поручителів, відкритих у цьому банку. Відтак, поручителі фактично отримали право на задоволення своїх кредиторських вимог в рахунок позачергового задоволення вимог відповідно до договорів забезпечення, укладених з ПАТ "Дельта Банк". Зазначене дає підстави для висновку про те, що умови Договорів поруки №П-2002859-7, № 11-2002859-8, № 11-2002859-9 передбачають окремі переваги (пільги) перед іншими кредиторами, що суперечить п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є ознакою нікчемності даних правочинів.

Одночасно з цим, Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року по справі №826/2152/16 визнано протиправними дії та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемними:

- Договору Поруки № П 2002859-5 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_8 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-6 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_5 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-7 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_6 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-8 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_7 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-9 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_9 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-10 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_10 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-11 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_11 та AT «Дельта Банк»;

- Договору про відступлення права вимоги №8/l-VIP від 12.02.2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 року по справі №826/2152/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року змінено, виклавши пункт другий її резолютивної наступним чином:

«Визнати протиправними дії та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича оформлені повідомленнями про нікчемність правочинів № 3699 та 3701 від 22 грудня 2015 року щодо визнання нікчемними:

- Договору Поруки № П 2002859-5 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_8 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-6 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_5 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-7 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_6 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-8 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_7 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-9 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_9 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-10 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_10 та AT «Дельта Банк»;

- Договору Поруки № П 2002859-11 від 25 червня 2014 року, який укладений між ОСОБА_11 та AT «Дельта Банк»;

- Договору про відступлення права вимоги №8/l-VIP від 12.02.2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент»».

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

Статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було покладено обов'язок забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації на предмет виявлення нікчемних правочинів з підстав, визначених частиною третьою наведеної статті.

Відповідно до даної норми рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлюються у формі саме повідомлення про нікчемність правочинів.

Тобто, Фонд лише виявляє правочини, що вже є нікчемними в силу ч.3 ст.38 Закону, і повідомляє про них, а не визнає чи робить їх нікчемними саме своїми рішеннями.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Проте, Суд не приймає до уваги посилання Позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2017 року по справі №826/2152/16, оскільки скасування у судовому порядку повідомлень про нікчемність не тягне за собою визнання дійсними таких правочинів, нікчемність яких встановлена законом, не спростовує самого факту нікчемності правочину, якщо він таким є.

Таким чином, сама по собі нікчемність правочинів, передбачених ч.3 ст.38 Закону, абсолютно не залежить від наявності чи відсутності вищевказаного рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Такі правочини є нікчемними в силу частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а не визнані такими Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адже на останню покладено обов'язок виключно щодо виявлення нікчемних правочинів неплатоспроможного банку, яким є АТ "Дельта Банк".

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що визнання недійсними договорів поруки № П-2002859-6 від 25.06.2014 р., № П-2002859-11 від 25.06.2014 р., №П-2002859-10 від 25 червня 2014 року, договору поруки № П-2002859-5 від 25.06.2014 р. на підставі рішення судів, нікчемність договорів поруки №П-2002859-7, № 11-2002859-8, № 11-2002859-9 відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", поновлення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» за кредитними договорами з урахуванням вимог п.п.3.2, 3.3 Договору застави свідчить про наявність зобов'язань у Позивача за Договором застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 року.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять, а Позивачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження погашення суми заборгованості, яка була списана з рахунків поручителів, з якими відповідні договори поруки були визнані недійсними.

Що стосується посилань Позивача на встановлення факту погашення заборгованості за Договором кредитної лінії №НКЛ-2002859 від 13.09.2013 року в повному обсязі у постанові Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року по справі №910/3896/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 12.04.2018 року, Суд зазначає, що у вказаному рішенні суду не досліджувались відповідні рішення районних судів міста Києва, якими визнано недійсними договори поруки. Крім того, не досліджувалось питання нікчемності договорів поруки №П-2002859-7, № 11-2002859-8, № 11-2002859-9 відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненим договір застави та зобов'язання вчинити дії є недоведеними та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача в частині необхідності закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 року по справі №910/5768/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2018 року, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙБОКС" до Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" про визнання припиненим договору застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 відмовлено повністю. Підставою позову по справі №910/5768/17 стало погашення заборгованості за кредитними договорами, зокрема, за договором №8/1-VP про відступлення права вимоги від 12.02.2015 року, в той час як підставою спору у справі №910/7839/18 є погашення заборгованості за кредитними договорами шляхом списання коштів з рахунків поручителів та шляхом стягнення суми простроченої заборгованості. Крім того, предметом позову у даній справі також є зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» вчинити дії з внесення відповідних змін про припинення права застави по Договору застави №НКЛ-2002859/S-3 від 22.01.2014 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що предмети спору та підстави позову у справах №№910/5768/17, 910/7839/18 є різними, а тому відсутні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Айбокс» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання припиненим договір застави та зобов'язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20 вересня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин