Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.09.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/664/17
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю " Альфабуд",
вул. Шевченка, 15, м.Монастириська, Монастириський р-н,
адреса для листування: вул. Незалежності, 136/3, м. Івано-Франківськ;
до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго"
в особі філії Івано-Франківський РЕМ,
вул. Індустріальна, 34, м.Івано-Франківськ;
про: виконання зобов'язання згідно Договору на виконання робіт (надання послуг) від 29.05.2017 шляхом відновлення електропостачання на об'єкт ТОВ "Альфабуд", що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності,130,
від заявника/позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №08/9 від 17.09.2018);
від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат, (довіреність №210 від 06.04.2018; свідоцтво ІФ №001241 від 07.12.2017).
Крім того, представник позивача подав суду клопотання б/н від 18.09.2018 про долучення до матеріалів справи копії акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20.03.2017.
Судом встановлено, що поданий представником позивача доказ не засвідчено в порядку встановленому пунктами 5.26., 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003, не відповідає вимогам частин 2, 4, 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, а тому не може бути прийнятий до уваги.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2017 у справі №909/664/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.10.2017, постановою Верховного Суду від 10.04.2018 - позов задоволено. Зобов"язано ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі філії Івано-Франківський РЕМ виконати зобов"язання згідно Договору на виконання робіт (надання послуг) від 29.05.2017 шляхом відновлення електропостачання на об'єкт ТОВ "Альфабуд". Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 600,00грн. - судового збору.
Згідно з статтею 44 Господарського процесуального кодексу України (чинною на момент винесення судового рішення від 22.08.2017) в склад судових витрат входить судовий збір та зокрема, оплата послуг адвоката.
Проте, як вбачається з матеріалів справи при винесенні рішення від 22.08.2017 Господарський суд Івано-Франківської області не вирішив питання щодо розподілу між сторонами витрат на правову допомогу в сумі 8 000,00грн.
Приписи пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України надають право суду, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
За змістом частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи до яких належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Приписами частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а згідно з частиною 8 статті 129 цього Кодексу, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вказує частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору
Нормою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" обумовлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив не вправі його скасувати чи змінити проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
В даному випадку рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2017 помилково не вирішено питання про розподіл витрат на правову допомогу послуг адвоката в сумі 8 000,00грн незважаючи та те, що на момент прийняття рішення позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат в т.ч. і витрат на оплату послуг адвоката в підтвердження чого подано Свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №883 від 21.05.2012, Договір про надання правової допомоги від 01.02.2017, Додаткову угоду від 29.05.2017 до Договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.08.2017, квитанцію до прибуткового касового ордера №17 від 31.05.2017 на суму 8 000,00грн.
Зважаючи на вищевикладене правове визначення обставин, які склались в даному випадку, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази та покази сторін подані представниками в судовому засіданні, враховуючи характер спору, принципи співрозмірності та розумності судових витрат, представлення інтересів довірителя/позивача у всіх судових інстанціях, суд вважає за правильне, відшкодувати позивачу за рахунок відповідача, понесені витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 8 000,00грн. При цьому, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем суду не заявлено і не подано, як і не спростовано неспівмірність таких витрат наданому об"єму адвокатських послуг.
Водночас Європейський суд з прав людини у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", пунктах 34-36 рішення від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інші проти України", пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" неодноразово наголошує про те, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Заперечення відповідача про те, що заява про ухвалення додаткового рішення подана позивачем після закінчення строку на виконання судового рішення, суд вважає помилковим тому, що в силу частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, а з аналізу правових норм визначених Законом України "Про виконавче провадження" та Господарським процесуальним кодексу України випливає, що строк виконання рішення суду складає 3 роки. Як вбачається з наказів № № 700, 701 від 25.10.2017, виданих судом на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2017 (набрало законної сили 12.10.2017), строк їх пред"явлення до виконання з 13.10.2017 по 13.10.2020.
Що стосується посилання відповідача про необґрунтованість та непідтвердженість понесених витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00грн, то як зазначено вище матеріали справи містять Договір про надання правової допомоги від 01.02.2017, Додаткову угоду від 29.05.2017 до Договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.08.2017, квитанцію до прибуткового касового ордера №17 від 31.05.2017, що вказує на протилежне
З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України). Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Наведені відповідачем заперечення не відповідають фактичним обставинам справи, вимогам діючого законодавства та спростовуються вище сказаним.
Керуючись статтями 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статтями 73, 74, 77, 86, 123, 126, 129, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

Повне додаткове рішення складено 19.09.2018
Суддя С.Кобецька