ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 910/8051/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Поліграфсервіс", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Версо", м. Харків
про стягнення 46956,72 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП Поліграфсервіс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Версо" про стягнення заборгованості в розмірі 46 956,72 грн. за поставлену продукцію.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2018 року матеріали позовної заяви було направлено за підсудністю до господарського суду Харківської області, у зв`язку з тим, що місцезнаходженням відповідача згідно витягу з ЄДРПОУ є: 61110, м. Харків, вул. Вагнера, буд. 3.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.07.2018 року залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Поліграф сервіс» без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду Харківської області подання до суду доказів надіслання відповідачу (юридична адреса: 61110, м. Харків, вул. вул. Вагнера, буд. 3) копії позовної заяви та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

23.07.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява (вх. № 21202) про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.07.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 20.08.2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2018 року розгляд справи було відкладено на 03.09.2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.09.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву у судовому засіданні до 17.09.2018 року.

Через канцелярії господарського суду Харківської області 03.09.2018 року від позивача надійшло клопотання (вх. № 25380) про розгляд справи без його участі.

Через канцелярії господарського суду Харківської області 06.09.2018 року від позивача надійшов лист (вх. № 25824) про надання оригіналу видаткової накладної № 10-1626 від 30.12.2016 року, також позивач просить суд, після розгляду справи повернути оригінал видаткової накладної № 10-1626 від 30.12.2016 року, на поштову адресу позивача.

Представник позивача в судове засідання 17.09.2018 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача в судове засідання 17.09.2018 року не з`явився, відзиву на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали суду від 24.07.2018 року, ухвали суду від 20.08.2018 року та ухвали суду від 03.09.208 року на адресу відповідача, зазначену у ОСОБА_1 з ЄДРПОУ. Крім того на адресу суду повернулись ухвали суду від 13.07.2018 року, 24.07.2018 року, 20.08.2018 року з відміткою пошти "за зазначеною адресою дане підприємство не перебуває" та "за закінченням встановленого строку зберігання", які направлялись на юридичну адресу відповідача та адресу зазначену у позовній заяві відповідно.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги клопотання позивача про розгляд справи без його участі та те, що судом не було визнано явку відповідача в судове засідання обов'язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП Поліграфсервіс" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Версо" (відповідач) досягнуто домовленості щодо поставки продукції (щоденник інтегральний А5 у кількості 200 шт. на суму 18 732, 00 грн., щоденник А5 у кількості 300 шт. на суму 28 098, 00 грн.) на загальну суму 46 830, 00 грн. відповідно до видаткової накладної № 10-1626 від 30.12.2016 року (т. 1, а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № 10-2493 щодо сплати заборгованості та зазначено, що у разі не виконання заявлених у цій претензії вимог до 29.05.2018 року, товариство буде змушено звернутись до Господарського суду за примусовим задоволенням своїх вимог, що призведе до збільшення боргу на суму встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних та відшкодування судових витрат (т. 1, а.с. 16-17).

Відповідач відповіді на претензію не надав, свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару у розмірі 46 830, 00 грн. не виконав, що стало причиною звернення із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 181 Господарського суду України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підписання сторонами видаткової накладної без укладання договору є встановленням права продавця вимагати сплати за продані товари та відповідного обовязку покупця оплатити їх, оскільки така накладна містить перелік проданих товарів із зазначенням їх вартості.

Тобто, між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості щодо поставки обумовленого товару в кількості, асортименті і за ціною, зазначеною в накладних.

Таким чином дії сторін та надані до справи докази свідчать про укладення між ними договору поставки у спрощений спосіб, що передбачено статтею 181 Господарського кодексу України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (статті 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Вказана домовленість відповідає вимогам частини 2 статті 205 Цивільного кодексу України, згідно з якими правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Підтвердженням такого волевиявлення є наявність підписаних з боку сторін первинних бухгалтерських документів (видаткових накладних).

Відповідно до статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач відзиву на позов та доказів сплати заборгованості не надав. В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем зобов`язань щодо повної оплати отриманого товару, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 46 830, 00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач нарахував відповідачу суму 126,72 грн. - 3 % річних.:

- за зобов'язанням 46 830, 00 грн. за період з 12.05.2018 року по 13.06.2018 року в сумі 126,72 грн.

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем відповідачу 3% річних в сумі 126, 72 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (т. 1, а.с. 14) та встановлено, що відповідні нарахування здійснено вірно, вони відповідають вимогам законодавства та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в розмірі 1762,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; статтями 11,202, 205, 525, 526, 530, 625-629, 638, 712 Цивільного кодексу України; частини 1 статті 174, статті 193 Господарського кодексу України; статтями 4, 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Поліграфсервіс" ( ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Версо" (код ) про стягнення 46830,00 грн. основного борг та 3% річних в розмірі 126, 72 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Версо" (61110, Харківська обл., м. Харків, вул., ОСОБА_1, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Поліграфсервіс" (04053, м. Київ, вул., ОСОБА_1, буд. 4, к. 25, , р/р 1 в АТ "ОСОБА_2 аваль", МФО 380805) суму боргу в розмірі 46 830, 00 грн., 3% річних в розмірі 126, 72 грн. та 1 762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 18.09.2018 р.

Суддя ОСОБА_3

922/8051/18