КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. Справа№ 910/2974/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук Ю.В. довіреність № Ц/3-04/2-18 від 11.01.18

від відповідача: Гриб Ю.М. довіреність № 09/12/1 від 12.01.18

від відповідача: Кобець І.В. довіреність № 09/12/396 від 03.09.18

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року (повний текст складено 04.07.2018 р.)

у справі № 910/2974/18 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця"

про визнання недійсними умов договору, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання недійсними умов договору (а.с.8-14).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі №910/2974/18 у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.195-217).

ПАТ "Українська залізниця" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі № 910/2974/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, задовольнити позовну заяву ПАТ "Українська залізниця", визнати недійсним п.2.2 Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 року, пункти 3.5 та 3.8 договору кредиту в редакції договору про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1 від 28.09.2012 року до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 року, пункт 3.9 договору Кредиту в редакції Договору про внесення змін №20-3783/2-1 від 29.12.2011 року до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2018 року, апеляційна скарга ПАТ "Українська залізниця" у справі №910/2974/18 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

03 серпня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді - Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.) відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2974/18, розгляд апеляційної скарги ПАТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі № 910/2974/18 призначено на 11 вересня 2018 року.

15 серпня 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2018 року, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи № 910/2974/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Калатай Н.Ф.

11 вересня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі № 910/2974/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Калатай Н.Ф.

11 вересня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/2974/18 оголошено перерву до 18 вересня 2018 року.

18 вересня 2018 року від позивача надійшло клопотання про оголошення перерви по справі №910/2974/18 до перегляду судових рішень по справі №910/15453/17 в касаційному порядку (т.ІІ, а.с. 25-26).

У судовому засіданні 18 вересня 2018 року представником ПАТ "Українська залізниця" підтримано клопотання про оголошення перерви.

Представники ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у судовому засіданні 18 вересня 2018 року проти задоволення клопотання про оголошення перерви заперечували.

Розглянувши клопотання про оголошення перерви, колегія суддів виходить з наступного.

У ч. 2 ст. 216 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування необхідності оголошення перерви, зазначено: "Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі."

Клопотання про оголошення перерви мотивовано тим, що прийняття Верховним Судом остаточного рішення по справі №910/15453/17 сформує правову позицію з розгляду даної категорії справ і матиме важливе значення при розгляді апеляційної скарги по справі №910/2974/17.

Зі змісту поданої разом з клопотанням про оголошення перерви роздруківки постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №910/15453/17 вбачається, що позовні вимоги, за результатами яких у цій справи прийнято рішення, є схожими за обґрунтуванням (підставами позову щодо невідповідності умов укладеного договору положенням законодавства та законодавчо визначеної процедури) до тих, що мають місце у справі №910/2974/18.

У копії поданої разом з клопотанням про оголошення перерви роздруківки постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №910/15453/17 зазначено, що: "заява про застосування наслідків пропущення строку позовної давності не заявлена відповідачем протягом строку проведення підготовчого провадження і не долучена до матеріалів справи на момент винесення рішення, таким чином не знаходить свого підтвердження".

Разом з тим, у даній справі (№910/2974/18) позивачем, у встановлений судом та ГПК України строк, у відзиві на позовну заяву 06.04.2018 р. заявлено про застосування позовної давності щодо позовних вимог (т.І, а.с. 56-57).

Викладене свідчить про відмінність процесуальних обставин справ №910/15453/17 та №910/2974/18, а відповідно і відмінність процесу та надання судами відповідної оцінки обставинам справи.

Тому, колегія суддів дійшла висновку про те, що перегляд у касаційному порядку постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №910/15453/17 не є тією обставиною, яка у розумінні ч. 2 ст. 216 ГПК України зумовлює неможливість вирішення спору у судовому засіданні, у якому позивач просить оголосити перерву (18.09.2018 р.), а у задоволенні клопотання позивача про оголошення перерви по справі №910/2974/18 - слід відмовити.

У судовому засіданні 18 вересня 2018 року представник ПАТ "Українська залізниця" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у судовому засіданні 18 вересня 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ДТГО "Південно-західна залізниця" у судове засідання 18 вересня 2018 року не з'явились, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" чином, що підтверджується в т.ч. копією "Реєстру на відправлення кореспонденції з повідомленням київським апеляційним господарським судом за 14.09.2018 Суддя Чорногуз М.Г." (т.ІІ, а.с. 39).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

. Міністерство інфраструктури України, листом №11494/11/10-11 від 27.12.2011 р повідомило Укрзалізницю та ДГТО "Південно-західна залізниця" про те, що розглянуло листи Укрзалізниці від 23.12.2011 №ЦЗЕ-11/2493 та від 12.12.2011 №ЦЗЕ-11/2362 щодо погодження умов залучення ДГТО "Південно-західна залізниця" довгострокових кредитних ресурсів (відновлювальна кредитна лінія). Відповідно до документів, поданих на розгляд Міністерству, залучення планується здійснити шляхом укладання кредитних договорів, зокрема, з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" на загальну суму 91,25 млн. доларів США на наступних умовах: термін користування кредитом - 3 роки, відсоткова ставка - 11,0% річних. комісійні платежі відсутні, забезпечення виконання - майнові права у співвідношенні 1:3,34, цільове призначення кредиту - виконання програми капітальних інвестицій. Відповідно до Порядку погодження залучення державними підприємствами, в тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 15.06.2011 року, Міністерство погодило ДГТО "Південно- західна залізниця" зазначені умови залучення довгострокового кредиту. Одночасно, з метою захисту інтересів державного підприємства, рекомендовано "при укладенні кредитного договору п.3.9 виключити, в п.5.5 зменшити розмір штрафу" (т.І, а.с.31-32)

Міністерство фінансів України листом №31-12110-103-10/33215 від 29.12.2011 року надало погодження ДАЗТ "Укрзалізниця" (за результатами розгляду листа №ЦЗЕ-11/2365 від 12.12.2011) на здійснення довгострокових внутрішніх запозичень ДТГО "Південно - західна залізниця" шляхом укладення кредитних договорів, зокрема, з ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк": сума кредитів 91,25 млн. доларів США, строк користування кредитними коштами: 3 роки, відсоткова ставка 11,0% річних. комісійні платежі відсутні, забезпечення: застава майнових прав у співвідношенні 1:3,34, мета: виконання програми капітальних інвестицій та перекредитування діючих запозичень; за умови, якщо не будуть перевищені відповідні показники фінансового плану підприємства на 2011 рік (т.І, а.с.33-34).

29 грудня 2011 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" (далі - відповідач, Банк) та Державним територіально - галузевим об'єднанням "Південно-західна залізниця" (правонаступником якого є ПАТ "Українська залізниця" (далі - позивач), як позичальником укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 3750000 доларів США, на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим Договором (т.І, а.с.16-25)

Відповідно до п.2.2 Договору дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 22.12.2014 року.

За змістом п.6.1, цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженим представниками сторін, отримання погодження Міністерства інфраструктури України і Міністерства фінансів України/ скріплення печатками сторін, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим Договором.

У п. 6.3 Договору зазначено, що позичальник гарантує повноваження керівника та інших органів управління позичальника на укладення та підписання цього договору.

У п.6.9 Договору передбачено, що всі зміни та доповнення до цього Договору щодо мети, обсягу і строку залучення кредиту, виду забезпечення виконання зобов'язань, плати за користування кредитом, обов'язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов'язань вносяться за погодженням Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України у письмовій формі, набувають чинності з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та є невід'ємними частинами цього Договору.

Договором про внесення змін №20-3783/2-1 від 29.12.2011 р. до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. розділ 3 доповнено п.3.9: "Позичальник зобов'язується забезпечити щомісячні надходження грошових коштів на поточні рахунки у Банку у розмірі не менше 300000000 грн. У разі порушення (невиконання) Позичальником з будь - яких підстав зобов'язань, передбачених цим пунктом, Банк має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 20000 грн. за кожен випадок невиконання. Сплата штрафу не звільняє Позичальника від належного виконання зобов'язань за цим Договором" (т.І, а.с.26).

28 вересня 2012 року сторонами укладено Договір про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р., за змістом якого сторони виклали в новій редакції, зокрема, п.п. 3.5, 3.8 Договору (т.І, а.с.27-30).

За змістом п.3.5 Договору у редакції Договору про внесення змін від 28.09.2012 р., сторони встановлюють наступну черговість погашення Позичальником заборгованості (згідно встановленого пріоритету - зверну вниз): на погашення прострочених до сплати понад 31 день проценти за користування кредитом; на погашення простроченої до сплати понад 31 день суми комісійної винагороди; на погашення прострочених до сплати не більше ніж на 31 день процентів за користування кредитом; на погашення простроченої до сплати не більше ніж 31 день суми комісійної винагороди; на погашення простроченої до сплати суми кредиту; сплата нарахованих процентів за користування кредитом; сплата нарахованої комісійної винагороди; сплата суми кредиту; сплата неустойки (пені, штрафів).

Погашення Позичальником заборгованості кожної наступної черги повинна відбуватися виключно після повного погашення заборгованості кожної попередньої черги.

Сторони встановлюють, що Банк має право самостійно зараховувати кошти, які направлені Позичальником на погашення заборгованості, згідно встановленої черговості.

З підписанням цього договору, у відповідності з чинним законодавством України, Позичальник надає Банку право самостійно приймати рішення щодо зміни черговості погашення заборгованості Позичальника за цим Договором. Банк інформує Позичальника у письмовій формі на його запит про застосовану черговість погашення кредитної заборгованості."

За змістом п. 3.8 Договору у редакції Договору про внесення змін від 28.09.2012 р.: "З метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов'язань Позичальника по погашенню кредиту/ плати за кредит та неустойки Позичальник відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" доручає Банку за умови настання строків виконання грошових зобов'язань за цим договором від імені та за рахунок Позичальника здійснювати договірне списання коштів в сумі заборгованості за кредитом, платою за кредитом та неустойкою, з поточного рахунку №2256, або з будь-яких рахунків, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких рахунків, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк та направити на погашення заборгованості перед Банком за цим договором (на відповідні рахунки обліку Банком зазначеної заборгованості). У разі відсутності або недостатності коштів на поточному рахунку Позичальника у валюті заборгованості. Позичальник доручає Банку від імені та за рахунок Позичальника:

- здійснити списання коштів з будь-яких рахунків в іншій іноземній валюті, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких рахунків в іноземній валюті, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк в сумі еквівалентній сумі заборгованості, по курсу Банку на день списання, та здійснити продаж/обмін відповідної іноземної валюти, що була списана на іноземну валюту заборгованості за курсом Банку на день здійснення операції. Кошти, отримані в результаті здійснення операції з продажу/обміну іноземної валюти, зарахувати на рахунок, відкритий Позичальнику у валюті заборгованості у Банку, код Банку 300012.

- здійснити списання коштів з будь-яких рахунків у національній валюті, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких рахунків у національній валюті, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк, у сумі еквівалентній сумі заборгованості, по курсу Банку на день списання, та здійснити купівлю іноземної валюти в сумі заборгованості, за курсом Банку на день здійснення операції. Кошти отримані в результаті здійснення операції з купівлі іноземної валюти зарахувати на рахунок, відкритий Позичальнику у валюті заборгованості у Банку, код Банку 300012. При купівлі іноземної валюти Позичальник доручає Банку, а Банк зобов'язується утримати суму відповідно до чинного законодавства та умов Договору банківського рахунку №20-2/592 від 26.12.2011 p.

Позичальник доручає Банку за здійснення операції з купівлі, обміну та продажу валюти списати кошти в еквіваленті суми комісійної винагороди Банку за здійснення відповідної операції з поточного рахунку в національній валюті Позичальника №2255, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк. У випадку відсутності коштів для оплати комісійної винагороди на зазначених рахунках, Позичальник доручає Банку здійснити списання коштів з рахунків в іноземній валюті, відкритих у Банку, код Банку 300012, або відкритих у ПАТ Промінвестбанк в еквіваленті суми комісійної винагороди Банку по курсу Банку на день списання та здійснити продаж/обмін іноземної валюти за курсом Банку на день здійснення операції.

Передбачене цим пунктом договірне списання здійснюється банком у відповідності до нормативно-правових актів Національного банку України."

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Порядку погодження залучення державними підприємствами, в тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 15.06.2011 р. та Порядку погодження здійснення державними підприємствами, що входять до сфери управління Міністерства інфраструктури України, залучення кредитних ресурсів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №64 від 22.04.2011 р., Державне територіально - галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" отримало погодження від Міністерства фінансів України та Міністерства інфраструктури України, однак всупереч отриманих погоджень, в укладеному Договорі встановлений менший строк користування кредитними коштами, ніж 3 роки, що є додатковим навантаженням на фінансове становище боржника. Договором про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1 від 28.09.2012 року змінено пункти 3.5, 3.8, а Договором про внесення змін №20-3783/2-1 від 29.12.2011 року розділ 3 доповнено п.3.9, проте вказані зміни не погоджені Міністерством фінансів України та Міністерством інфраструктури України.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції визнав позовні вимоги обґрунтованими, але при цьому відмовив у задоволенні позову з посиланням на заявлення відповідачем про застосування позовної давності.

Апеляційну скаргу мотивовано з підстав аналогічних до викладених у позовній заяві. Також апелянт звертав увагу на те, що ПАТ "Укрзалізниця" є новою юридичною особою, утвореною на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, тому позивач не мав правових підстав для звернення з метою захисту порушеного права до 21.10.2015 (дати свого утворення), а тому вважає саме вказану дату початком перебігу строку позовної давності.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, у відзиві на неї, відповідач зазначає, що повідомленнями Міністерства фінансів України та Міністерства інфраструктури України погоджено укладення кредитних договорів на умовах викладених доданими до заяв проектами договорів, у повідомленні Міністерства інфраструктури України від 27.12.2011 р. зміни до пунктів викладені у формі рекомендацій, що не дає прямої вказівки на їх зміну чи непогодження таких змін до кредитного договору. Пунктом 3.8 договору між сторонами було досягнуто згоди не щодо окремого зобов'язання з надання послуг за грошову винагороду, а було досягнуто згоди щодо здійснення валютно-обмінних операцій виключно при виникненні підстав для договірного списання коштів та за умови відсутності на рахунках Позичальника коштів у валюті зобов'язання необхідних для здійснення договірного списання, що здійснюється відповідно до правил здійснення таких операцій встановлених НБУ. Також відповідачем зазначено про вірне застосуванням судом першої інстанції позовної давності до вимог позивача у даній справі з посиланням на те, що позивач, як правонаступник позичальника за оспорюваний правочином був обізнаний щодо наявності вказаного договору й договорів про внесення змін і доповнень до нього з моменту їх укладення.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ст. 215 ЦК України).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 207 ГК України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України).

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Постановою Кабінету Міністрів України №809 від 15.06.2011 року затверджено Порядок погодження залучення державними підприємствами, в тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями, який визначає процедуру погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі (далі - підприємства), кредитів (позик) шляхом укладення кредитного договору, договору позики або випуску облігацій підприємства (далі - залучення кредиту (позики), у результаті якого виникають зобов'язання щодо повернення коштів, та надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку, залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобов'язанням погоджується: Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик); органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю (далі - уповноважений орган), - щодо внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик).

Згідно з п.3 Порядку, для погодження залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантії або поруки за таким зобов'язанням підприємство подає Мінфіну або уповноваженому органу заяву, до якої додаються: 1) у разі погодження залучення кредиту (позики) в т.ч.: проект кредитного договору (договору позики, проспекту емісії або рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій підприємства, а в разі надання повноважень щодо залучення кредиту (позики) - також проект відповідного договору), який зокрема: не може передбачати дострокове виконання зобов'язань за кредитом (позикою) з ініціативи кредитора із необґрунтованими фінансовими втратами (за винятком здійснення запозичення у формі випуску облігацій підприємства); копії в т.ч.: рішення уповноваженого органу про погодження умов кредиту (позики) (подається Мінфіну).

У п.4 Порядку визначено, що Мінфін або уповноважений орган протягом 30 робочих днів після надходження заяви приймає рішення щодо погодження залучення кредиту (позики), забезпечення підприємством виконання зобов'язань за кредитом (позикою) порукою або гарантією чи відмови у погодженні, про що письмово повідомляє підприємству.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, зі змісту листів №31-12110-103-10/33215 від 29.12.2011 р. Міністерства фінансів України, №11494/11/10-11 від 27.12.2011 р. Міністерства інфраструктури України вбачається, що відповідними центральними органами виконавчої влади було надано погодження Укрзалізниці та ДГТО "Південно-західна залізниця" на укладення спірного Кредитного договору на умовах трирічного строку користування кредитом та без комісійних платежів.

Разом з тим, відповідно до п.2.2 Договору дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 22.12.2014 р., в той час, як кредитний договір укладено 29.12.2011 р., що є меншим трирічного строку користування кредитними коштами, погодженого уповноваженими органами.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірних докази на підставі яких можливо було б зробити висновок про те, що Міністерству фінансів України та Міністерству інфраструктури України направлявся текст саме у редакції спірного Кредитного договору та Договорів про внесення змін до кредитного договору, оскільки фактично викладені в спірному Кредитному договорі умови, зокрема, пункт 2.2 та пункт 3.8 у відповідній редакції кредитного договору, відрізняються від тих, що були погоджені вказаними міністерствами та стисло відображені в їх листах №31-12110-103-10/33215 від 29.12.2011 р., №11494/11/10-11 від 27.12.2011 р. що вбачається з їх змісту.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині визнання пункту 2.2 Кредитного договору №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. недійсним є обґрунтованими.

Крім того, Договором про внесення змін №20-3783/2-1 від 29.12.2011 р. до Кредитного договору №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. розділ 3 доповнено п.3.9 відповідно до якого: "Позичальник зобов'язується забезпечити щомісячні надходження грошових коштів на поточні рахунки у Банку у розмірі не менше 300000000 грн. У разі порушення (невиконання) Позичальником з будь - яких підстав зобов'язань, передбачених цим пунктом, Банк має право стягнути з Позичальника штраф у розмірі 20000 грн. за кожен випадок невиконання. Сплата штрафу не звільняє Позичальника від належного виконання зобов'язань за цим Договором" (т.І, а.с.26).

Договором про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1 від 28.09.2012 р. до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. Сторони, зокрема, п.п. 3.5, 3.8 Договору викладено у новій редакції.

Відповідно до п.3.5 Договору у редакції договору про внесення змін та доповнень сторони встановлюють наступну черговість погашення Позичальником заборгованості (згідно встановленого пріоритету - зверху вниз): на погашення прострочених до сплати понад 31 день проценти за користування кредитом; на погашення простроченої до сплати понад 31 день суми комісійної винагороди; на погашення прострочених до сплати не більше ніж на 31 день процентів за користування кредитом; на погашення простроченої до сплати не більше ніж 31 день суми комісійної винагороди; на погашення простроченої до сплати суми кредиту; сплата нарахованих процентів за користування кредитом; сплата нарахованої комісійної винагороди; сплата суми кредиту; сплата неустойки (пені, штрафів). Погашення Позичальником заборгованості кожної наступної черги повинна відбуватися виключно після повного погашення заборгованості кожної попередньої черги. Сторони встановлюють, що Банк має право самостійно зараховувати кошти, які направлені Позичальником на погашення заборгованості, згідно встановленої черговості. З підписанням цього договору, у відповідності з чинним законодавством України, Позичальник надає Банку право самостійно приймати рішення щодо зміни черговості погашення заборгованості Позичальника за цим Договором. Банк інформує Позичальника у письмовій формі на його запит про застосовану черговість погашення кредитної заборгованості."

Змістом п. 3.8 Договору у редакції договору про внесення змін та доповнень від 28.09.2012 встановлено, що: "З метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов'язань Позичальника по погашенню кредиту/ плати за кредит та неустойки Позичальник відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" доручає Банку за умови настання строків виконання грошових зобов'язань за цим договором від імені та за рахунок Позичальника здійснювати договірне списання коштів в сумі заборгованості за кредитом, платою за кредитом та неустойкою, з поточного рахунку №2256, або з будь-яких рахунків, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких рахунків, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк та направити на погашення заборгованості перед Банком за цим договором (на відповідні рахунки обліку Банком зазначеної заборгованості). У разі відсутності або недостатності коштів на поточному рахунку Позичальника у валюті заборгованості. Позичальник доручає Банку від імені та за рахунок Позичальника: здійснити списання коштів з будь-яких рахунків в іншій іноземній валюті, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких рахунків в іноземній валюті, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк в сумі еквівалентній сумі заборгованості, по курсу Банку на день списання, та здійснити продаж/обмін відповідної іноземної валюти, що була списана на іноземну валюту заборгованості за курсом Банку на день здійснення операції. Кошти, отримані в результаті здійснення операції з продажу/обміну іноземної валюти, зарахувати на рахунок, відкритий Позичальнику у валюті заборгованості у Банку, код Банку 300012. Здійснити списання коштів з будь-яких рахунків у національній валюті, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких рахунків у національній валюті, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк, у сумі еквівалентній сумі заборгованості, по курсу Банку на день списання, та здійснити купівлю іноземної валюти в сумі заборгованості, за курсом Банку на день здійснення операції. Кошти отримані в результаті здійснення операції з купівлі іноземної валюти зарахувати на рахунок, відкритий Позичальнику у валюті заборгованості у Банку, код Банку 300012. При купівлі іноземної валюти Позичальник доручає Банку, а Банк зобов'язується утримати суму відповідно до чинного законодавства та умов Договору банківського рахунку №20-2/592 від 26.12.2011 p.

Позичальник доручає Банку за здійснення операції з купівлі, обміну та продажу валюти списати кошти в еквіваленті суми комісійної винагороди Банку за здійснення відповідної операції з поточного рахунку в національній валюті Позичальника №2255, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито Позичальником у Банку, код Банку 300012, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито Позичальником у ПАТ Промінвестбанк. У випадку відсутності коштів для оплати комісійної винагороди на зазначених рахунках, Позичальник доручає Банку здійснити списання коштів з рахунків в іноземній валюті, відкритих у Банку, код Банку 300012, або відкритих у ПАТ Промінвестбанк в еквіваленті суми комісійної винагороди Банку по курсу Банку на день списання та здійснити продаж/обмін іноземної валюти за курсом Банку на день здійснення операції.

Передбачене цим пунктом договірне списання здійснюється банком у відповідності до нормативно-правових актів Національного банку України (а.с.27-30).

Разом з тим, у п.6.9 Договору передбачено, що всі зміни та доповнення до цього Договору щодо мети, обсягу і строку залучення кредиту, виду забезпечення виконання зобов'язань, плати за користування кредитом, обов'язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов'язань вносяться за погодженням Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України у письмовій формі, набувають чинності з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та є невід'ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п.7 Порядку, зміни до кредитного договору (договору позики), договору поруки або договору про надання гарантії, а також до умов розміщення облігацій підприємства щодо мети, обсягу і строку залучення кредиту (позики), виду забезпечення виконання зобов'язань, плати за користування кредитом (позикою), обов'язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов'язань за кредитами (позиками) підлягають погодженню з Мінфіном або уповноваженим органом відповідно до цього Порядку шляхом подання техніко-економічного обґрунтування необхідності внесення таких змін.

При цьому, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження отримання позичальником за договором погодження Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України у письмовій формі на внесення змін до умов Кредитного договору №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. шляхом укладення відповідних договорів про внесення змін та доповнень (від 29.12.2011 та 28.09.2012) всупереч п.6.9 Договору та п.7 Порядку. Не є підтвердженням отримання таких погоджень і листи Міністерства інфраструктури України від 27.12.2011 та Міністерства фінансів України від 29.12.2011 р. оскільки нами ДТГО "Південно-Західна залізниця" та Укрзалізниці погоджено факт укладення договору, а не внесення до нього змін, що, відповідно до умов договору, потребують окремого погодження відповідним уповноваженим органом.

Вказаними умовами договору встановлено положення про його зміну в частині прав та обов'язків сторін. При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено про невідповідність пункту 3.8 Кредитного договору №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. в редакції Договору про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1 від 28.09.2012 р. погодженій умові щодо відсутності комісійних платежів, яка не передбачала виключень на здійснення валютно-обмінних операцій.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що позовні вимоги в частині визнання недійсними пунктів 3.5, 3.8 Кредитного договору №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. в редакції Договору про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1 від 28.09.2012 р. та пункту 3.9 Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. в редакції Договору про внесення змін №20-3783/2-1 від 29.12.2011 р. є обґрунтованими.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву 06.04.2018 р. заявлено про застосування позовної давності щодо позовних вимог (т.І, а.с. 56-57).

Позивачем, під час розгляду справи судом першої інстанції та у апеляційній скарзі зазначено про відсутність підстав для застосування позовної давності з огляду на те, що його державну реєстрацію, як новоствореної особи проведено 21.10.2015 р., а тому саме зі вказаної дати почав перебіг строк позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" () утворено згідно із Законом України "Про особливості утворення публічно акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Постанова КМУ від 25.06.2014 р.).

Статут ПАТ "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735.

21 жовтня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців було внесено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи ПАТ "Українська залізниця" (т.І, а.с. 40-50).

Відповідно до постанови КМУ від 25.06.2014 р. ПАТ "Українська залізниця" утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (аналогічні положення також містяться у ст.ст. 2, 3 Закону). Серед таких підприємств зазначено в т.ч. Державне територіально - галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця", яке є стороною в кредитному договорі, права та обов'язки за яким перейшли до позивача, як правонаступника.

Аналогічна інформація про те, що ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником щодо ДТГО "Південно-західна залізниця" також наявна у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (т.І, а.с. 46).

Відповідно до п.п.1, 2, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення ПАТ "Українська залізниця" вирішено утворити публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - товариство), 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ) (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником прав й обов'язків Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця", яке є стороною в оспорюваному кредитному договорі та яке було обізнано щодо наявності вказаного договору й договорів про внесення змін і доповнень до нього з моменту їх укладання.

Відповідно до ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Вказане стосується в т.ч. права на звернення із позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19.08.2014 р. у справі №5013/492/12 та від 02.09.2014 р. у справі №915/1437/13.

У абз. 1 п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. зазначено, що: "переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу".

Як вбачається з матеріалів справи, Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 та Договір про внесення змін №20-3783/2-1 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 були укладені 29.12.2011 р., а Договір про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. - 28.09.2012 р. відповідно.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину, тобто 29.12.2011 р. (дата укладення Кредитного договору та Договору про внесення змін №20-3783/2-1) та 28.09.2012 р. (дата укладення Договору про внесення змін та доповнень №20-3391/2-1). А відповідно, строк позовної давності щодо заявлених вимог сплинув 29.12.2014 р. та 28.09.2015 р.

За змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

При цьому, положеннями чинного законодавства не передбачено можливості переривання строку позовної давності з моменту заміни сторони її правонаступником внаслідок реорганізації шляхом злиття. Факт перебування особи у стані припинення особи в результаті реорганізації шляхом злиття, не нівелює наявності у неї права на своєчасне звернення з відповідним позовом.

Доказів наявності визначених ст. 264 ЦК України обставин, за яких відбувається переривання перебігу позовної давності - матеріали справи не містять. При цьому, відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Враховуючи, що для позичальника за кредитним договором строк позовної давності щодо звернення з даним позовом сплинув 25.12.2014 р. та 28.09.2015 р. (тобто строк и позовної давності скінчились до моменту утворення позивача у порядку реорганізації шляхом злиття) та те, що строки позовної давності перериваються у межах їх плину, а не після закінчення, колегія суддів зазначає про безпідставність доводів позивача про те, що він міг звернутись із даним позовом з моменту утворення ПАТ "Українська залізниця" 21.10.2015 р.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред'явлення позову неможливим або утрудненим.

Доказів неможливості вчасного звернення з відповідним позовом позичальником за кредитним договором - матеріали справи не містять.

Звернення ж позивача до суду з вказаним позовом, відбулось лише після звернення відповідача з позовом про стягнення заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням позичальником його зобов'язань за Кредитним договором №20-3766/2-1 від 29.12.2011 р. На підтвердження наявної заборгованості представником відповідача було подано розрахунок суми боргу, який наявний в матеріалах справи (т.І, а.с. 134-171).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність поважних причин пропуску позовної давності для звернення ПАТ "Українська залізниця" до господарського суду з даним позовом, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності обставин, які зробили своєчасне пред'явлення позову неможливим або утрудненим.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на пропущення позивачем строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі №910/2974/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі №910/2974/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі №910/2974/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі №910/2974/18 залишити без змін.

3. Справу №910/2974/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Н.Ф. Калатай

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту - 19.09.2018 р.