ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2018 р. Справа № 922/2315/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Пуль О.А. , суддя Фоміна В. О.

за участі секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу кредитора, ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", вх. №1450 Х/2 на ухвалу господарського суду Харківської області від "27" червня 2018 року у справі № 922/2315/16 (ухвалу постановлено суддею Усатим В.О. у приміщенні господарського суду Харківської області, повний текст ухвали підписано 02.07.2018)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія", м.Калуш Івано-Франківської області,

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України", с.Бірки Зміївського району Харківської області,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2018 (суддя Усатий В.О.) відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про забезпечення вимог кредиторів (вх. № 17604 від 19.06.2018) із посиланням на те, що спірна земельна ділянка орієнтовною площею 1203,2074 га не належить боржнику на праві власності, а знаходиться у власності держави, тому вона не може бути включена до ліквідаційної маси; заявником не доведено, що підстави введення заходів забезпечення вимог кредиторів відповідають меті їх введення та цілям, визначеним Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заявник, кредитор у даній справі - ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" - із ухвалою не погодився, з дотриманням встановленого законом строку подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву ТОВ "Торгова аграрна компанія" про забезпечення вимог кредиторів. Апелянт зазначає, що Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" неправомірно позбавилося права постійного користування земельною ділянкою площею 1203,2074 га; стверджує про існування вірогідності того, що на момент набрання законної сили судовим рішенням щодо спростування майнових дій боржника спірна земельна ділянка вже восени 2019 року буде непридатна для використання в інтересах боржника та його кредиторів, оскільки сільськогосподарський цикл виробництва 2018 року може бути реалізований сторонніми особами шляхом зайняття земельної ділянки.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Фоміна В.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 10.09.2018.

23.08.2018 Інститут овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що скарга не містить жодних конкретних посилань, які саме обставини справи не були враховані та які норми чинного законодавства порушені місцевим господарським судом; спірну земельну ділянку вилучено з постійного користування боржника (відповідне право користування припинено 02.03.2018) та передано в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України саме з метою недопущення неправомірного та неефективного використання даної ділянки, а також недопущення її відчуження з державної власності у зв'язку з можливістю банкрутства підприємства, отже, вказана ділянка не могла бути включена до ліквідаційної маси; питання щодо встановлення будь-яких обмежень стосовно відповідної земельної ділянки вже було предметом дослідження судів, які дійшли обґрунтованих висновків про відсутність необхідності застосування заходів забезпечення, вжиття яких вимагає апелянт. Інститут овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

27.08.2018 розпорядник майна боржника, арбітражний керуючий надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Вищий господарський суд України в постанові від 30.08.2017 вказав на те, що передання землі із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України не може порушити права і інтереси учасників провадження у справі про банкрутство, оскільки даний захід спрямований на розпорядження майном держави, а не боржника. Разом з тим, арбітражний керуючий вважає, що розпоряджатися землями державної форми власності мають право тільки органи державної влади, визначені Земельним кодексом України, а Національна академія аграрних наук України має право виключно надавати згоду на вилучення земельних ділянок та не наділена повноваженнями щодо прийняття рішень про надання в користування земельних ділянок, їх вилучення або припинення права користування ними; вилучення спірної земельної ділянки із землекористування боржника унеможливлює відновлення платоспроможності боржника, оскільки ведення господарської діяльності Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" на земельних ділянках сільськогосподарського призначення є основним джерелом отримання прибутку, а отже єдиною можливістю погашення кредиторської заборгованості в даній справі про банкрутство.

07.09.2018 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Лакізи В.В. здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

У судовому засіданні 10.09.2018 представник апелянта та розпорядник майна боржника, арбітражний керуючий Татіщев О.Є. підтримали викладену ними письмово правову позицію; арбітражний керуючий Татіщев О.Є. просив суд задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду.

Представник відділу з питань банкрутства ГТУЮ у Харківській області висловила усні заперечення проти апеляційної скарги, просила суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка належить не боржникові, а державі.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, не прибули у дане засідання та не повідомили суд про причини неявки.

В ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ст. 273 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники учасників справи погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України", визнано вимоги ініціюючого кредитора - ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" в розмірі 6086635,33 грн. основного боргу, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

Ухвалою суду від 22.03.2017 задоволено клопотання розпорядника майна про відсторонення керівника боржника від посади, відсторонено керівника Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" ОСОБА_2 від посади, покладено виконання обов`язків керівника боржника на розпорядника майна арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

Ухвалою суду від 06.03.2018 затверджено реєстр вимог кредиторів у даній справі.

В ході розгляду даної справи про банкрутство судом першої інстанції також було встановлено наступні обставини.

Відповідно до статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" (т.17, а.с.41), вказане підприємство засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України.

01.07.1994, згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ХР 12-00-000201 (т.17, а.с.36) Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" отримало в постійне користування земельну ділянку на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області.

Постановою Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016, протокол №8 (т.3, а.с.120) за клопотанням Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України надано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельних ділянок загальною площею 1204,6 га (державний акт на право постійного користування землею серії ХР 12-00-000201 від 01.07.1994), які знаходяться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, та передачу їх в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН.

В.о. директора ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН" ОСОБА_2 звернувся до голови Змїївської районної державної адміністрації Харківської області Кошеленка В.А. з листом від 28.07.2016 (т.17, а.с.55), яким від імені ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН" надав згоду на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1203,2074 га, що перебуває на праві постійного користування на підставі державного акту серії ХР 12-00-000201 від 01.07.1994 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України.

Розпорядженням Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельної ділянки" (т.17, а.с.56), прийнятим відповідно до постанови президії Національної академії аграрних наук від 25.05.2016, протокол №8, вилучено з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельну ділянку загальною площею 1203,2074 га; рекомендовано Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України оформити право постійного користування земельною ділянкою відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Від кредитора, ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", до господарського суду надійшла заява про спростування майнових дій боржника (вх. № 14879 від 22.05.2018), в якій заявник просить суд:

1. Визнати неправомірними та спростувати майнові дії Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" щодо надання згоди на вилучення земельної ділянки орієнтовною площею 1204,6 га, яка перебуває на праві постійного користування на підставі державного акту від 01.07.1994 серії ХР № 12-00-000201 та розташованої за межами населених пунктів на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з подальшою передачею земельної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України ().

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 "Про вилучення з постійного користування Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України" земельної ділянки" щодо земельної ділянки загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267.

Зазначену заяву було призначено судом до розгляду на 26.06.2018.

До суду від ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" надійшло також клопотання про забезпечення вимог кредиторів (вх. № 17604 від 19.06.2018, т.17, а.с. 73), в якому заявник просив суд:

1. Застосувати заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони будь-яким особам, окрім Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України", здійснювати роботи з посіву, вирощування, збирання врожаю та будь-яких інших видів сільськогосподарських робіт на земельній ділянці загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267.

2. Заборонити Національній академії аграрних наук України, Інституту овочівництва і баштанництва НААН, Державному підприємству "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України", Головному Управлінню Держгеокадастру у Харківській області, Відділу Держгеокадастру у Зміївському районі у Харківській області, державним реєстраторам, що мають право на перереєстрацію права користування земельними ділянками, вчиняти будь-які дії, в тому числі, але не виключно стосовно оформлення, технічної інвентаризації, передачі, реєстрації та перереєстрації права землекористування земельних ділянок ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН" загальною площею 1203,2074 га, рілля, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за межами населеного пункту на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області за кадастровим номером :01:000:0267, направлені на виконання постанов Президії Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 (Протокол № 8) щодо їх передачі із землекористування ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН" в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН, які розташовані за межами населених пунктів Бірковської сільської ради Зміївського району Харківської області, а також приймати будь-які рішення (розпорядчі акти) щодо земельних ділянок, наданих у постійне користування ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН".

За твердженням ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", існує вірогідність того, що на момент набрання законної сили судовим рішенням щодо спростування майнових дій боржника спірна земельна ділянка вже восени 2019 року буде непридатна для використання в інтересах боржника та його кредиторів, оскільки сільськогосподарський цикл виробництва 2018 року може бути реалізований сторонніми особами шляхом зайняття земельної ділянки; враховуючи віддаленість місцезнаходження названого земельного масиву та родючість ґрунтів, будь-які особи можуть скористатися тимчасовою "безхазяйністю" та фактично невизначеним правовим станом; нехтуючи еколого-економічним обґрунтуванням сівозміни та впорядкування угідь, за відсутності реального дієвого контролю за землею, у випадку неправильного та несанкціонованого користування землями, існує значний ризик спричинення їм шкоди у вигляді: зняття та перенесення родючого шару ґрунту; використання не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму; розміщення об'єктів, які негативно впливають на стан земель; знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень; псування земель, забруднення їх хімічними речовинами; відповідне призведе до неможливості для боржника вести прибуткову господарську діяльність на цих землях та розраховуватися з кредиторами.

У задоволенні вищевказаного клопотання про забезпечення вимог кредиторів місцевим господарським судом було відмовлено - з наведених вище підстав.

Надаючи оцінку аргументам оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 2 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, визначених ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Так, господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вживати заходи забезпечення, передбачені загальними положеннями (ст.136,137 ГПК України), а також інші заходи, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Закону про банкрутство з метою захисту прав та інтересів кредиторів та боржника.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, у тому числі - забороною відповідачу вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.137 ГПК України).

Як вбачається зі змісту вищевказаних норм, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача (відповідачів), а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 15.02.2018 у справі N910/7708/17, від 23.07.2018 у справі №910/1354/18, від 22.08.2018 у справі №924/150/17 тощо.

Як було встановлено вище, предметом вимог ТОВ "Торгова Аграрна Компанія", які даний учасник справи просить забезпечити шляхом вжиття відповідних заходів, є спростування майнових дій боржника щодо надання згоди на вилучення спірної земельної ділянки з постійного користування боржника з подальшою передачею вказаної ділянки Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, а також - визнання незаконним та скасування розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326, яким земельну ділянку вилучено з постійного користування боржника.

На думку заявника, адекватними заходами для забезпечення вказаних вимог є заборона будь-яким особам, окрім Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України", здійснювати сільськогосподарські роботи на вказаній ділянці, а також - заборона перереєстрації права землекористування щодо вказаної ділянки, заборона приймати будь-які рішення (розпорядчі акти) щодо земельних ділянок, наданих у постійне користування ДП "ДГ "Борки" НААН".

Проте, як було встановлено місцевим господарським судом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 07.05.2018, наданої суду самим заявником (т.17, а.с.57), вказана земельна ділянка належить на праві власності не боржнику, а державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Окрім того, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.03.2018 та від 18.05.2018, наданими Інститутом овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України (т.17, а.с. 125, 126) підтверджується, що право постійного користування земельною ділянкою, яке було зареєстровано за ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН", припинено з 02.03.2018 на підставі розпорядження Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 15.11.2017 №326 про вилучення з постійного користування земельної ділянки. 15.05.2018 право постійного користування на вказану ділянку зареєстроване за Інститутом овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 07.05.2018.

Тобто, на момент звернення ТОВ Торгова Аграрна Компанія" з клопотанням про заборону перереєстрації відповідного речового права за іншими особами (19.06.2018) у Державному реєстрі були відсутні відомості про реєстрацію такого права за боржником, натомість, наявні відомості про належність права власності на спірну земельну ділянку державі та реєстрацію права постійного користування щодо вказаної ділянки за Інститутом овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України.

У судовому засіданні 10.09.2018 розпорядник майна боржника зазначав, що на теперішній час спірна земельна ділянка обробляється ДП "ДГ "Борки" у відповідності до договору про спільну діяльність; отримані від даної господарської діяльності кошти спрямовуються на виплату заробітної плати працівникам підприємства-боржника та частково на погашення заборгованості з заробітної плати. Однак ним не надано до суду першої та апеляційної інстанції жодних доказів відповідних тверджень, а також не обґрунтовано, яким чином оскаржуваною ухвалою суду порушуються права боржника та його працівників.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими посилання Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України на те, що встановлення обмежень стосовно відповідної земельної ділянки вже було предметом дослідження судів, які дійшли обґрунтованих висновків про відсутність необхідності застосування заходів забезпечення, вжиття яких вимагає апелянт. А саме, як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017 в даній справі скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 та залишено в силі ухвалу господарського суду Харківської області від 24.03.2017, якою скасовано заходи забезпечення (вжиті ухвалою від 28.12.2016 за клопотанням розпорядника майна боржника), аналогічні до тих, про вжиття яких просить апелянт у даному провадженні. Ухвала господарського суду від 24.03.2017 та постанова Вищого господарського суду України від 30.08.2017 мотивовані саме тими обставинами, що станом на 24.03.2017 відпали підстави для забезпечення позову, вжитого ухвалою суду, у зв'язку з вилученням із землекористування ДП "ДГ "Борки" ІОБ НААН" земельних ділянок загальною площею 1204,6 га, які розташовані на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області шляхом передання їх в постійне користування Інституту овочівництва і баштанництва НААН на виконання постанови Національної академії аграрних наук України (протокол № 8 від 25.05.2016).

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів вважає, що наведена процесуальна норма підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки відповідні обставини встановлені в іншому провадженні (за заявою розпорядника майна боржника) у межах розгляду даної справи про банкрутство.

Місцевий господарський суд також надав належну правову оцінку твердженням ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" про можливе погіршення стану спірного майна, зазначивши, що посилання ТОВ Торгова Аграрна Компанія" на існування вірогідності того, що вказана земельна ділянка на момент набрання судовим рішенням законної сили вже восени 2019 року буде не придатна до використання в інтересах боржника та його кредиторів, оскільки сільськогосподарський цикл виробництва 2018 року може бути реалізований сторонами особами шляхом самовільного зайняття земельної ділянки - не підтверджено жодним доказом.

Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" також, всупереч вимогам ст.74, 76 - 79 ГПК України, наводить вищевказані припущення без будь-якого обґрунтування та підтвердження належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Зокрема, заявником не обґрунтовано, як узгоджуються його твердження про те, що будь-які особи можуть скористатися тимчасовою "безхазяйністю" та фактично невизначеним правовим станом земельної ділянки, із наданими ним самим доказами належності відповідної ділянки державі (що підтверджують саме визначеність її правового стану). Заявником також не наведено - навіть у вигляді припущень - які саме сторонні особи претендують або можуть претендувати на зайняття та оброблення спірної земельної ділянки.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваної ухвали без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, оскільки аргументи апелянта не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду колегією суддів не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Торгова Аграрна Компанія" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від "27" червня 2018 року у справі № 922/2315/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.09.18

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Фоміна В. О.