У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

12 вересня 2018 року м. ЧернігівСправа № 927/678/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М., розглянувши матеріали заяви б/н від 21.06.2018

Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001

адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027

Про видачу судового наказу про стягнення з боржника: Фермерського господарства «Планета-Агро» (вул. Нова, буд.16, с. Архипівка, Семенівський р-н, Чернігівська обл, 15440, ) грошової заборгованості в сумі 12637,45 грн за договором банківського обслуговування від 30.01.2012 №Б/Н

ВСТАНОВИВ:

10.09.2018 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про видачу судового наказу про стягнення з боржника Фермерського господарства «Планета-Агро» грошової заборгованості в сумі 12637,45 грн за договором банківського обслуговування від 30.01.2012 №Б/Н (1036,27 грн заборгованості за кредитом; 2701,90 грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 5354,10 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 3545,18 грн заборгованості по комісії за користування кредитом), а також сплачений заявником судовий збір.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником зобовязань за договором банківського обслуговування від 30.01.2012 №Б/Н.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд доходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне:

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частинами 1,2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Виходячи з загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.1,4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.76-78 Господарського процесуального кодексу України, належними, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд, згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведених приписів, при зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу, останнім мають бути надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази, на підтвердження заявлених ним вимог.

Так, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що 30.01.2012 Фермерським господарством «Планета-Агро» (боржником) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку; згідно з якою боржник приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №Б/Н від 30.01.2012.

Проте, додані заявником до заяви про видачу судового наказу витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг із Тарифів Банку не містять дати їх прийняття, затвердження, внесення змін (доповнень у випадку їх наявності) з відповідним зазначенням дати та підстав внесення таких змін (доповнень), інформації щодо періоду чинності вказаних Умов, Тарифів.

Також, заявником у заяві про видачу судового наказу не зазначено дати видачі кредиту боржнику та його суми, а з доданих заявником документів не вбачається наявності обставин і належних доказів отримання боржником грошових коштів у розмірі 1036,27 грн на підставі договору №Б/Н від 30.01.2012, які заявник просить стягнути з боржника.

Письмова заява боржника від 30.01.2012 про відкриття банківського рахунку, що разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір банківського обслуговування від 30.01.2012 № Б/Н, не підтверджують наявність у Фермерського господарства «Планета-Агро» заборгованості перед ОСОБА_1 станом на 21.03.2018 саме в сумі 12637,45 грн, в тому числі: 1036,27 грн заборгованості за кредитом; 2701,90 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 26.06.2013 по 21.03.2018; 5354,10 грн пені за період з 26.06.2013 по 21.03.2018 за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором; 3545,18 грн заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 26.06.2013 по 21.03.2018.

З доданої заявником банківської виписки за період з 13.03.2013 по 25.06.2013 вбачається, що з рахунку №5020, відкритого на підставі письмової заяви Фермерського господарства «Планета-Агро»Ю було списано 1035,58 грн, в тому числі 11.03.2013 списано 900 грн з призначенням платежу «за навчання студента ІНФОРМАЦІЯ_1, решта суми з призначенням платежу «погашення процентів за користування кредитом згідно», «комісія за проведення розрахунків згідно договору банківського», «винагорода за користування кредитним лімітом». Доказів, які підтверджують підставу списання вказаних коштів, а саме платіжні документи боржника чи заявки боржника на перерахування вказаних сум до заяви про видачу судового наказу не надано.

Банківська виписка по рахунку №7463 за період з 01.01.2000 по 21.06.2018, додана до заяви про видачу судового наказу, свідчить лише про перенесення суми 1036,27 грн 26.06.2013 на прострочку кредиту згідно кредитного договору, а 10.12.2017 про перенесення сальдо в сумі 1036,27 грн у зв'язку зі зміною Плану рахунків.

Банківська виписка по рахунку №2124 за період з 01.01.2000 по 21.06.2018, також додана до заяви про видачу судового наказу, свідчить про перенесення суми 1036,27 грн у зв?язку зі зміною Плану рахунків.

Довідка банку про розміри встановлених кредитних лімітів вих.№08.7.0.0.0/16 від 21.06.2018, видана боржнику по рахунку №5020, а також розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.01.2012, станом на 21.03.2018 також не є документами, що підтверджують наявність у Фермерського господарства «Планета-Агро» заборгованості перед банком.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що заявником не надано суду належних доказів надання боржнику кредиту в сумі 1036,27 грн.

Заявником також заявлені вимоги щодо стягнення 2701,90 грн процентів за користування кредитом за період з 26.06.2013 по 21.03.2018.

Із доданого до заяви розрахунку заборгованості слідує, що проценти нараховувались в розмірі 24% річних в період з 11.03.2013 по 25.06.2013, а починаючи з 26.03.2013 в розмірі 48% річних, з 01.07.2014 в розмірі 56% річних. Документів, які підтверджують досягнення між сторонами згоди щодо встановлення зазначеного розміру процентів за користування кредитом до заяви не додано.

Також не додано доказів, а саме платіжних документів, які підтверджують факт часткової сплати боржником суми процентів.

Заявником також заявлені вимоги щодо стягнення 3545,18 грн комісії за користування кредитом за період з 26.06.2013 по 21.03.2018.

Із доданого до заяви розрахунку комісії не можна зробити беззаперечного висновку на яку суму заборгованості вона нараховувалась та в якому розмірі. Належних доказів, які підтверджують погодження між сторонами розміру комісії за користування кредитними коштами заявником також не надано до заяви про видачу судового наказу.

Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, в якості документу, що підтверджує сплату судового збору, заявником додано примірник платіжного доручення №ВО908В1J3I від 08.06.2018 на суму 176,20 грн, який фактично містить лише підпис особи та не містить відбитку печатки (штампу) банку, дати проведення банком платежу, інших реквізитів, які б свідчили про здійснення відповідної банківської операції.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 N 22 (з урахуванням змін та доповнень). Пунктом 3.1 вказаної Інструкції передбачено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції ці вказівки містять вимоги щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів. Відповідно до п. 51 додатку 7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті в платіжному дорученні зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць словами, рік цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

У інформаційному листі Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 №12-6621/11 (із змінами і доповненнями, внесеними листом Державної судової адміністрації України від 16 серпня 2013 року N 12-4618/13) зазначено, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Отже, допустимим доказом виконання платіжного доручення на списання грошових коштів, що перераховуються, є відповідний платіжний документ з даними щодо його виконання із заповненням всіх обовязкових реквізитів.

Таким чином заявником не надано до заяви про видачу судового наказу №б/н від 21.06.2018 належним чином оформленого документа, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з поданою заявою про видачу судового наказу б/н від 21.06.2018, в якості заявника зазначено Акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК.

У підтвердження права підписання заяви б/н від 21.06.2018 про видачу судового наказу, заявником надано довіреність №8332-К-Н-О від 31.08.2017, видану Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк, в особі виконуючого обовязки голови правління ПАТ КБ Приватбанк ОСОБА_2. У той же час, заявником до матеріалів заяви про видачу судового наказу надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, в якій особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені товариства значиться керівник ОСОБА_3.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявником не подано належних доказів на підтвердження повноважень керівника ПАТ КБ ПриватБанк ОСОБА_2, якою видано довіреність №8332-К-Н-О від 31.08.2017, на підставі якої діє представник ОСОБА_4, яка підписала заяву про видачу судового наказу б/н від 21.06.2018.

Суд зазначає, що згідно з п. 5 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 257 Цивільного кодексу України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

З доданого ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу розрахунку заборгованості вбачається, що 26.06.2013 ОСОБА_1 було віднесено несплачену (спірну) суму кредиту до простроченої заборгованості, тоді як Банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 06.09.2018 (про що свідчить інформація Meest Експрес на конверті за номером відправки 666562 про направлення заяви про видачу судового наказу на адресу Господарського суду Чернігівської області), тобто з пропуском загальної позовної давності у три роки, встановленої законом, щодо стягнення основної суми заборгованості (кредиту).

Крім того, як вбачається із наведеного ОСОБА_1 розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом за період 26.06.2013 по 21.03.2018 та заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 26.06.2013 по 21.03.2018 заявником також предявлені вимоги в частині їх стягнення з пропуском загального строку позовної давності встановленої законом з огляду на звернення заявника до суду тільки 06.09.2018.

Стосовно видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника пені в сумі 5354,10 грн за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором №Б/Н від 30.01.2012, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як зазначено вище, окрім суми основного боргу, заявником заявлено до боржника вимогу щодо стягнення пені в сумі 5354,10 грн, яка є штрафною санкцією в розумінні приписів ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, а отже за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, тобто вимога заявника в цій частині не відповідає ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч.2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Як встановлено судом, заява Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим до її форми та змісту, оскільки в порушення вимог п.5 ч.2, п.1 ч.3 та п.4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, заявником не зазначено повного переліку доказів, на яких ґрунтуються його вимоги до боржника, не подано документ, що підтверджує сплату судового збору та не надано достатніх документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п.1, 3, 5 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи, що заява Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про видачу судового наказу складена з порушенням приписів ст.148, п.5 ч.2, п.1 ч.3 та п.4 ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, з пропуском строку встановленого законом для предявлення позову в суд за відповідними вимогами, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу має бути відмовлено.

Керуючись ст. 12, 147, 148, 150, п.1, 3, 5 ч.1 ст. 152, 153, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027 () у видачі судового наказу про стягнення з Фермерського господарства «Планета-Агро», вул. Нова, буд.16, с. Архипівка, Семенівський р-н, Чернігівська обл, 15440 () грошової заборгованості в сумі 12637,45 грн за договором банківського обслуговування від 30.01.2012 №Б/Н.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала складена та підписана 12.09.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби звязку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області - e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко