РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/8060/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Технологія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн»

про стягнення 278617,41 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Технологія» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» про стягнення 278617,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати вартості товару за Договором поставки №546 від 06.09.2017, внаслідок чого, за ним утворилась заборгованість в розмірі 238200,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість на підставі ст.625 Цивільного кодексу України та п.6.4 Договору 3363,69 грн. 3% річних та 37053,72 грн. пені за порушення грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2018 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 23.07.2018, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 03.08.2018 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 11.08.2018. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 07.08.2018.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.07.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, корп. Г, кімн. 202.

Станом на дату розгляду справи на адресу господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №815 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача за довіреністю 17.07.2018.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.09.2017 між Приватним акціонерним товариством «Технологія» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (відповідач, покупець) укладено Договір поставки №546 відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення: пакети - вкладиші з комбінованих матеріалів (далі - продукція), в асортименті, а покупець - прийняти продукцію, сплатити її вартість на умовах цього договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, поставка продукції здійснюється партіями на підставі заявок покупця для використання ним у власній виробничій діяльності.

Загальний обсяг продукції, що підлягає поставці за даним договором, складається із сумарної кількості продукції, поставленої постачальником покупцю протягом терміну дії цього договору (п.1.3 Договору).

Згідно п.2.1 Договору враховуючи значну імпортну складову, ціна продукції може погоджуватися сторонами в еквіваленті до іноземної валюти (EUR). Погоджена ціна зазначається у протоколі узгодження ціни продукції (Додаток 1), що є невід'ємною частиною цього Договору.

На виконання вищевказаного пункту Договору, 06.09.2017 сторонами був підписаний Протокол №1 узгодження ціни продукції. Враховуючи значну імпортну складову ціна продукції була погоджена в еквіваленті до євро.

Загальну вартість цього Договору складає сумарна вартість продукції, яка була поставлена покупцю протягом терміну дії Договору, але не більше 295000,00 грн. з ПДВ (п.2.5 Договору).

За умовами п.3.1 Договору, поставка продукції здійснюється за письмовою заявкою, скріпленою печаткою та підписом уповноваженої особи покупця, що надається постачальнику за допомогою факсимільного зв'язку та/чи електронної пошти. У заявці покупець зазначає найменування, кількість, асортимент продукції, бажаний строк її поставки, а також за необхідності й іншу інформацію, необхідну для належного виконання постачальником своїх зобов'язань за договором.

Строк поставки замовленої партії продукції - до 14 календарних днів наступних за днем прийняття заявки до виконання, якщо сторонами не погоджено інше (п.3.4 Договору).

Відповідно до п.3.6 Договору поставка партії продукції здійснюється на умовах - СРТ склад покупця, м. Нова Каховка (Інтеркормс 2010), якщо інше не погоджено сторонами. Приймання- передавання продукції за кількістю та якістю здійснюється в пункті поставки.

На кожну партію продукції постачальник надає покупцю видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, сертифікат якості, покупець до відвантаження продукції надає постачальнику (його представнику) довіреність на її отримання (п.3.7 Договору).

У відповідності до п.4.1 Договору, оплата продукції здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника протягом 70 календарних днів з дати поставки, якщо інші умови не погоджені сторонами.

Згідно з п.6.4 Договору, у разі порушення строків виконання грошових зобов'язань покупець на вимогу постачальника зобов'язаний виплатити постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення.

Термін дії цього договору починається з моменту підписання сторонами і діє до повного завершення сторонами прийняти до виконання зобов'язань з урахуванням вимог п.2.5 Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов зазначеного договору передав відповідачеві товар, обумовлений договором на загальну суму 238200 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №прРН-0004369 від 22.09.2017 та №прРН-0005027 від 09.10.2017. Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками обох сторін. Доказів щодо наявності спорів стосовно якості або кількості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Однак відповідач поставлений товар не оплатив, у зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в сумі 238200 грн.

Доказів здійснення відповідачем оплат за поставлений товар матеріали справи не містять.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань з оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 238200 грн. належним чином підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 238200 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3363,69 грн. трьох відсотків річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 відсотків річних, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до умов договору та вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Також, щодо заявлених позивачем вимог стосовно стягнення з відповідача пені в розмірі 37053,72 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.6.4 Договору, у разі порушення строків виконання грошових зобов'язань покупець на вимогу постачальника зобов'язаний виплатити постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості невиконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення.

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого сума пені становить 37053,72 грн., суд дійшов висновку щодо його обґрунтованості та відповідності умовам закону та договору, відтак зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, корп. Г, кімн. 202; ідентифікаційний код 36805359) на користь Приватного акціонерного товариства «Технологія» (40031, м. Суми, просп. Курський, буд. 147-А; ідентифікаційний код 14022407) 238200 (двісті тридцять вісім тисяч двісті) грн. 00 коп. заборгованості, 3363 (три тисячі триста шістдесят три) грн. 69 коп. трьох відсотків річних, 37053 (тридцять сім тисяч п'ятдесят три) грн. 72 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4179 (чотири тисячі сто сімдесят дев'ять) грн. 26 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 18.09.2018

Суддя Я.В. Маринченко