ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018

м. Дніпро

Справа № 904/3482/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ", м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ФСК", м.Кривий Ріг

про стягнення боргу в сумі 34 960,06 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ФСК" і просить суд стягнути 29 830,85 грн. - основного боргу, 3 988,12 грн. - пені, 353,79 грн. - 3% річних, 787,30 грн. - інфляційних витрат та судовий збір.

Також Позивач заявив клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за Договором №114111L63KGP016 від 01.01.2016р. в частині оплати спожитого газу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав, поштове відправлення №620 повернуто на адресу суду з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання», в зв'язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (далі- постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія ФСК" (далі-споживач, Відповідач) було укладено Договір №114111L63KGP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) (а.с.10).

Відповідно до п.1.1 Договору (з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 22.12.2017р.), постачальник зобов’язався передати у власність споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобов’язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Згідно з п.п.2.9.1-2.9.5 Договору, визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється в наступному порядку:

- за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ;

- на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника;

- споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу;

- у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника (пп. 2.9.4 Договору);

- у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Пунктом 3.2 Договору сторонами узгоджено, що ціна газу становить 6 896,70 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1 379,34 грн., всього з ПДВ 8 276,04 грн.

Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 п.4.2 Договору, оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

- у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п’ятиденний строк після збільшення цього обсягу;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6 Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п.4.3 Договору).

Пунктом 11.1 Договору (з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 22.12.2017р.) встановлено, що Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору, Позивач у лютому-березні 2018 року поставив Відповідачеві газ на загальну суму 68 778,57 грн., про що складено Акти приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу №ХОЗ00006783 від 28.02.2018р. та №ХОЗ00009932 від 31.03.2018р. (а.с.21-22), які Відповідачем не підписані, мотивів відмови від підписання не наведено.

Відповідач частково оплатив поставлений газ на суму 38 947,72 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 29 830,85 грн.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 29 830,85 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4.2.1 Договору, строк оплати поставленого газу є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 29 830,85 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.2.1 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого газу, Позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 3 988,12 грн. за період з 11.02.2018р. по 02.07.2018р.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, приходить до висновку, що Позивач неправильно враховує періоди нарахувань. Зробивши перерахунок, судом встановлено, що період нарахування пені починається з 11.03.2018р., оскільки остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, тому сума пені, яка підлягає задоволенню становить 3 448,79 грн.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних у розмірі 353,79 грн. за період з 11.02.2018р. по 02.07.2018р. та інфляційні втрати у розмірі 787,30 грн. за період з 11.02.2018р. по 02.07.2018р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат приходить до висновку, що Позивач неправильно враховує періоди нарахувань. Зробивши перерахунок, судом встановлено, що період нарахування 3% річних та інфляційних втрат починається з 11.03.2018р., оскільки остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, тому сума 3% річних, яка підлягає задоволенню становить 304,31 грн. та сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 510,65 грн.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ФСК" (50027, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Волгоградська, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) суму основного боргу у розмірі 29 830,85 грн., пеню у розмірі 3 448,79 грн., 3% річних у розмірі 304,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 510,65 грн., судовий збір у розмірі 1 718,38 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову – відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

25.09.2018

Повне рішення складено 25.09.2018