РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/7971/18

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Бабаджанян Б. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька обл., м. Марікполь, вул. Левченка, 1)

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5)

про стягнення 45 274,84 грн

Представники сторін в судове засідання не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідача) про стягнення 45 274, 84 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору № 2016-003/О/789, укладеного 31.03.2016, між позивачем та ТОВ "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною № 47260377 від 26.03.2018 у напіввагонах: № 56543168, № 56862766, № 53454708 була здійснена поставка залізорудного окатишу, вантажовідправник (графа " 1" накладної) - ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг; перевезення здійснювалось згідно договору № 00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018, укладеного між позивачем та відповідачем; 28.03.2018 на станції Маріуполь-Сорт. Донецької залізниці були складені комерційні акти, які свідчать про недостачу вантажу у вагонах, а тому у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача 45 724, 84 грн збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні. Також позивач просить стягнути з відповідача 1762, 00 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін.

12.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив залучити в якості другого відповідача - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та здійснювати розгляд справа за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2018 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 14.08.2018.

20.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

06.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи № 910/7971/18 без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні 14.08.2018 суд відмовив в задоволенні заяви відповідача про залучення другого відповідача, закрив підготовче провадження та призначив справу №910/7971/18 до судового розгляду по суті на 18.09.2018, про що було постановлено відповідну ухвалу.

В судове засідання 18.09.2018 сторони не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, Суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", як замовником був укладений договір № 00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо - збагачувальний комбінат" (вантажовідправником) на адресу Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажоодержувача) зі станції відправлення Рядова Придн на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відправлено вантаж - окатки залізорудні неофлюсовані, вантаж розміщений та закріплений відповідно п. 3.1. Гл. 14 додатка 3 до СМГС: за залізничною накладною № 47260377 від 26.03.2018 у піввагонах згідно відомості, зокрема: № 56543168 маса вантажу визначена відправником - 68 500 кг, № 56862766 маса вантажу визначена відправником - 69 700 кг, № 53454708 маса вантажу визначена відправником - 69 550 кг.

Позивач є покупцем (вантажоодержувачем) окаток залізорудних неофлюсованих за договором поставки № 2016-003/О/789 від 31.03.2016, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест холдинг».

До матеріалів справи долучено рахунок-фактуру № 91939310 від 26.03.2018, яким визначено вартість окаток залізорудних неофлюсованих, що поставлявся згідно накладної № 47260377: окатки залізорудні неофлюсовані код номенклатури 07.10.100000.00040 - 2 800, 02 грн за тонну без ПДВ, загальна вартість поставки за вказаним рахунком 12 323 728, 03 грн. Позивач оплатив зазначений рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № від 08.06.2018.

28.03.2018 на станції Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці були складені комерційні акти: № 485604/410 про недостачу вантажу в вагоні № 56543168 в кількості 2 950 кг, № 485604/411 про недостачу вантажу у вагоні № 56862766 в кількості 4 850 кг, № 485604/412 про недостачу вантажу в вагоні № 53454708 в кількості 9 100 кг, про що в накладній № 47260377 була зроблена відповідна відмітка.

У комерційному акті № 485604/410 зазначено, що: «Навантаження у вагоні пагорбообразне, три конуса, нижче рівня бортів на 800 - 900 мм. Поверхня вантажу не маркована. Наявна воронкообразна виїмка по середині вагону, над 4 - 5 люками, по ходу потяга, розміром 600 мм*600 мм * до підлоги вагону. Вагон прибув в технічному відношенні не справний між 4-5 люками наявні технічні зазори 50 мм. На хребтовій балці наявні сліди просипання вантажу».

У комерційному акті № 485604/411 зазначено, що: «Навантаження у вагоні пагорбообразне, три конуса, нижче рівня бортів на 800 - 900 мм. Поверхня вантажу не маркована. Наявна воронкообразна виїмка з лівої сторони над 6-7 люками, по ходу потяга, розміром 1 000 мм*1 000 мм * до підлоги вагону. Вагон прибув в технічному відношенні не справний між 6-7 люками відсутній армований лист, наявний зазор розміром 1210 мм*50 мм. На хребтовій балці наявні сліди просипання вантажу».

У комерційному акті № 485604/412 зазначено, що: «Навантаження у вагоні пагорбообразне, три конуса, нижче рівня бортів на 800 - 900 мм. Поверхня вантажу не маркована. Наявна воронкообразна виїмка по середині вагону, над 3-4 люками, по ходу потяга, розміром 1 500 мм*1 500 мм * до підлоги вагону. Вагон прибув в технічному відношенні не справний між 3 - 4 люками відсутній армований лист, наявний зазор розміром 1250 мм*50 мм. На хребтовій балці наявні сліди просипання вантажу».

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вище перелічених вагонах, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку № 91939310 від 26.03.2018 з урахуванням норми недостачі вантажу 1% становить загалом суму 45 274, 84 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної № 47260377 вантаж (окатки залізорудні неофлюсовані) завантажено відправником навалом та закріплено відповідно п. 3.1. Гл. 14 додатка 3 до СМГС.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Додані до матеріалів справи комерційні акти № 485604/410 про недостачу вантажу в вагоні № 56543168 в кількості 2 950 кг, № 485604/411 про недостачу вантажу у вагоні № 56862766 в кількості 4 850 кг, № 485604/412 про недостачу вантажу в вагоні № 53454708 в кількості 9 100 кг, що підтверджують недостачу вантажу за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Позивач є покупцем окатки залізорудні не офлюсовані за договором поставки № 2016-003/О/789 від 31.03.2016, укладеним з ТОВ "Метінвест Холдинг". Згідно рахунку-фактури вартість окаток залізорудних неофлюсованих, що поставлявся за накладною № 47260377 становить 2 800, 02 грн за тонну без ПДВ. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, оплативши виставлений вантажовідправником рахунок № 91939310 від 26.03.2018 у повному обсязі платіжним дорученням № від 08.06.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для залізорудного окашу 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Вартість вантажу у вагоні № 56543168 з урахуванням ПДВ становить 3 054, 57 грн (в т.ч. ПДВ) за 1 тонну.

Вага згідно документа в полувагоні - 68 500кг

Фактично виявилося - 65 550 кг недостача - 2 950 кг

68 500 кг х 1% (природні втрати) = 685 кг

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 2 950 кг - 685 кг = 2 265 кг

3 054, 57 грн. х 2, 265 тн = 6 918, 60 грн.

Таким чином, вартість недостачі у вагоні № 56543168 становить - 6 918, 60 гривень.

Вартість вантажу у вагоні № 56862766 з урахуванням ПДВ становить 3 054, 57 грн (в т.ч. ПДВ) за 1 тонну.

Вага згідно документа в полувагоні - 69 700 кг

Фактично виявилося - 64 850 кг недостача - 4 850 кг

69 700 кг х 1% (природні втрати) = 697, 00 кг

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 4 850 кг - 697 кг = 4 153 кг

3 054, 57 грн. х 4, 153 тн = 12 685, 63 грн.

Таким чином, вартість недостачі у вагоні № 56862766 становить - 12 685, 63 гривень.

Вартість вантажу у вагоні №53454708 з урахуванням ПДВ становить 3 054, 57 грн (в т.ч. ПДВ) за 1 тонну.

Вага згідно документа в полувагоні - 69 550 кг

Фактично виявилося - 60 450 кг недостача - 9 100кг

69 550 кг х 1% (природні втрати) = 695, 50 кг

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 9 100 кг - 695, 50 кг = 8 404, 5 кг

3 054, 57 грн х 8, 404 тн = 25 670, 61 грн.

Таким чином, вартість недостачі у вагоні № 53454708 становить -25 670, 61 гривень.

Загальна сума збитків становить: 6 918, 60 + 12 685, 63 + 25 670, 61 = 45 274, 84 гривень.

Таким чином сума збитків, яка виникла у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні становить - 45 274, 84 грн.

Відповідно до ст. 130 Статуту право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають: б) у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову

Відповідно до ст. 112 Статуту у разі знеособлення масових однорідних вантажів, що перевозяться навалом, насипом чи наливом за різними накладними від відправника до одержувача (під час перевалки, перевантаження тощо), природні втрати обчислюються від загальної маси знеособленого у дорозі вантажу. Недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням в дорозі і який прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами видачі усієї партії.

Згідно ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості. Витрати і збитки, не передбачені договором перевезення і цим Статутом, не підлягають відшкодуванню.

Як передбачено ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість вантажу, яка є базою для вирахування суми збитків, що підлягають відшкодуванню перевізником, позивачем доведена наявними в матеріалах справи документами, зокрема договором купівлі-продажу, рахунком-фактурою та платіжним дорученням.

Позивач надав до матеріалів справи оригінали комерційних актів, оригінал накладної та докази на підтвердження вартості придбаного позивачем товару і докази оплати позивачем вартості товару, що перевозився відповідачем.

Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 45 274, 84 грн.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що відповідальність за недостачу вантажу в даному випадку лежить на відправнику вантажу, який був зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для збереження вантажу, оскільки відправник не відмовився від прийняття до завантаження вагонів №№ 56543168, 56862766, 53454708 при наявних у них технічних несправностях. Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу. Згідно з ч. 1 ст. 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці

Відповідно до п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

У відповідності з п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» № 04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що відповідно до §1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до накладної №47260377 вантаж завантажено у вагони відправником, на станції відправлення, залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Вантаж був прийнятий залізницею до перевезення на станції Рядова Придніпровської залізниці 26.03.2018 без зауважень, комерційні акти вже були складені на станції Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці, і в них зазначено що вагони прибули на станцію технічно несправними. Відтак відповідальність за нестачу вантажу лежить на залізниці.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуюче вищенаведене та беручи до уваги, що залізницею вчинено порушення господарського зобов'язання, що виявилось у незбереженні вантажу, прийнятого до перевезення, та завдало позивачу збитків на суму 45 274, 84 грн, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232- 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 45 274, 84 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код 00191129) збитків у сумі 45 274 (сорок п'ять тисяч двісті сімдесят чотири) грн 84 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.09.2018.

Суддя Г. П. Бондаренко