ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" вересня 2018 р. Cправа № 902/284/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС БАНК»

(вул. Дегтярівська, 27-Т, м. Київ, 04210)

до Фермерського господарства «Фермер ОСОБА_1В.»

(вул. Новорадянська, буд. 20, Відокремлена садиба, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606)

про стягнення 58414,32 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.

представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фермерського господарства «Фермер ОСОБА_1В.» суму коштів в розмірі 58 414,32 грн. і судовий збір в сумі 1762 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Генеральним договором № 37-ар від 28.04.2016р та виданої в межах нього Фінансової аграрної розписки, зареєстрованої в реєстрі Аграрних розписок 28.04.2016р за № 39 в частині повернення отриманого кредиту.

Ухвалою суду від 06.06.2018р за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/284/18 з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження на 03.07.2018р.

Ухвалою суду від 03.07.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.08.2018р.

При розгляді справи 21.08.2018р представником позивача подано клопотання про уточнення позовних вимог, в якому останній конкретизує позовні вимоги, вказані в позовній заяві та просить стягнути з відповідача заборгованість за аграрною розпискою в розмірі 58 414,32грн., яка складається з основного зобов'язання в розмірі 37 718,74грн., суми нарахованого за період з 18.09.2017р. по 26.02.2018р. доходу в розмірі 9 582,01 гривень, пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 11 113,57 грн. та судовий збір в сумі 1762 грн.

Ухвалою суду від 21.08.2018р закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 14.09.2018р.

На визначену судом дату представник позивача не зявився, пояснень причин неявки суду не повідомив, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлявся ухвалою суду, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією, та отримана позивачем 03.09.2018р, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за вхідним номером суду 7743 від 06.09.2018р.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався, визначених ухвалами суду не подав. Про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за вхідним номером суду 7644 від 05.09.2018р

При цьому суд зважає на положення ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 14.09.2018 р. прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28 квітня 2016 року між ПАТ «АП БАНК» (надалі Кредитор, Позивач) та та Фермерським господарством «ОСОБА_1В.» (надалі Позичальник, Відповідач) було укладено Генеральний кредитний договір №37-ар (надалі - Генеральний договір) та видана в межах нього Фінансова аграрна розписка, зареєстрована в реєстрі Аграрних розписок 28 квітня 2016 року за №39 зі змінами, внесеними Договором про внесення змін № 1 від 28.02.2017р до Фінансової аграрної розписки №39 від 28 квітня 2016 року (надалі Аграрна розписка).

Відповідно до пункту 1 Аграрної розписки Позивачем було надано Відповідачу грошові кошти в розмірі 550 000,00 грн зі сплатою доходу відповідно до встановленого п. 4 Аграрної розписки графіку в загальному розмірі 73 378, 95 грн.

Кредитні кошти надавались на підставі вищевказаних правочинів на підставі Заяви Відповідача № 1 від 29.04.2016 р та Меморіальних ордерів №№ 16090564 та 16090565 від 29.04.2016 р, що містяться в матеріалах справи.

28 лютого 2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 1 до Фінансової аграрної розписки №39 від 28 квітня 2016 року відповідно до умов якого строк погашення основної суми заборгованості та доходу був встановлений 18.09.2017 року.

Умовами Генерального договору та п. 2 Аграрної розписки було встановлене безумовне зобовязання Відповідача сплатити Позивачу грошові кошти та дохід відповідно до графіку та строків, що встановлені Аграрною розпискою.

Повернення кредиту, сплату доходу та комісії за його користування Відповідач повинен був здійснювати на умовах і в порядку, відповідно до пунктів 1.1., 1.3., 1.5., 1.6., 3.2., 3.3.,6.1., Генерального договору та п. 1, 2, 3, 4, 5, 12 Аграрної розписки із змінами та доповненнями зазначеними в договорах про внесення змін та доповнень.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Аграрної розписки, строк остаточного виконання зобовязання по сплаті суми заборгованості та доходу встановлено 18.09.2017р.

Позивач стверджує, що зобов'язання за Генеральним договором та Аграрною розпискою Відповідачем не виконані, і Станом на 26.02.2018р заборгованість Відповідача за Аграрною розпискою становить 58 414,32 грн., яка складається з основного зобов'язання в розмірі 37 718,74грн.,суми нарахованого за період з 18.09.2017р. по 26.02.2018р. доходу в розмірі 9 582,01 гривень, пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 11 113,57 грн.

З метою погашення заборгованості, 15.01.2018р Позивач звертався до Відповідача з листом вимогою № 41-49, який, відповідно до повідомлення Укрпошти, отримано Відповідачем 17.01.2018р, однак залишено останнім без відповіді та виконання.

Таким чином, фактично не виконуючи зобовязання з погашення заборгованості в обумовлений сторонами строк, Відповідач порушив пункти 1.1., 1.3., 1.5., 1.6., 3.2., 3.3.,6.1., Генерального договору та п. 1, 2, 3, 4, 5, 12 Аграрної розписки стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати доходу за користування коштами у встановлені правочинами терміни.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Виходячи із встановлених обставин спору суд дійшов висновку, що між позивачем та Позичальником укладено Аграрну розписку правовідносини по якій врегульовано в Законом України «Про аграрні розписки» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону, аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобовязання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах.

Відповідно до ч. 1 ст.. 5 Закону, Фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобовязання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.

Пунктами 2 та 3 Аграрної розписки Позивач і Відповідач узгодили порядок нарахування та сплати доходу за користування коштами.

Відповідно до ч. 1 ст.. 12 Закону Аграрні розписки діють до повного їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону Фінансові аграрні розписки виконуються шляхом перерахування боржником за аграрною розпискою грошових коштів на вказаний кредитором за аграрною розпискою банківський рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказувалось вище, умовами Аграрної розписки (з урахуванням внесених змін) встановлено остаточну дату повернення заборгованості - не пізніше 18.09.2017р.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлено вимоги про стягнення станом на 26.02.2018 р заборгованості з Відповідача за Аграрною розпискою в розмірі 58 414,32грн., яка складається з основного зобов'язання в розмірі 37 718,74грн., суми нарахованого за період з 18.09.2017р. по 26.02.2018р. доходу в розмірі 9 582,01 гривень, пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 11 113,57 грн.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, згідно з пунктом 18 Аграрної розписки, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами та/або комісіями, Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» проведений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його арифметичну правильність, відповідність вимогам умовам Аграрної розписки. Відтак, зазначена вимога підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в частині стягнення з Відповідача заборгованості за Аграрною розпискою в розмірі 58 414,32грн., яка складається з основного зобов'язання в розмірі 37 718,74грн.,суми нарахованого за період з 18.09.2017р. по 26.02.2018р. доходу в розмірі 9 582,01 гривень, пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 11 113,57 грн.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 1762,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити .

Стягнути з Фермерського господарства «Фермер ОСОБА_1В.» (вул. Ново-Радянська, буд. 20, с. Сонячне, відокремлена садиба, Крижопільський район, Вінницька область, 24606, ) на користь Публічного акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» (04210, місто Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т (Літера А), ) 37 718 (тридцять сім тисяч сімсот вісімнадцять) грн 74 коп. основної заборгованості; 9 582 (дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят одну) грн 01 коп. - суму нарахованого за період з 18.09.2017р. по 26.02.2018р. доходу; 11 113 (одинадцять тисяч сто тринадцять) грн 57 коп - пені за прострочення виконання зобов'язання та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 18 вересня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ПАТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК" (вул. Дегтярівська, 27-Т, м. Київ, 04210)

3 - ФГ "Фермер ОСОБА_1В." (вул. Новорадянська, буд. 20, Відокремлена садиба, с. Сонячне, Крижопільський район, Вінницька область, 24606)