КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2018 р. Справа№ 910/1719/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" та Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2018р. (повний текст складено 13.06.2018р.)

у справі №910/1719/18 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія"

про стягнення 16 033 278,60 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "СУМИХІМПРОМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" про стягнення 16 033 278,60 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що відповідач, як постачальник, в порушення умов договору №27/09-08 від 09.08.2016р. прострочив поставку товару, замовленого позивачем, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 9 648 782,60 грн. пені та 6 384 496,00 грн. штрафу, нарахованих за несвоєчасну поставку товару на підставі пункту 6.2 договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2018р. у справі №910/1719/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" 4 153 464,00 грн. пені, 4 339 440,00 грн. штрафу, 127 348,56 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "СУМИХІМПРОМ" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказував, що заявки №27-362 від 14.02.2017р., №27-458 від 24.02.2017р. направлялись постачальнику в електронній формі, однак судом першої інстанції не були враховані умови пункту 9.11 договору, за яким сторони погодили для виконання договору використовувати також електронні повідомлення. Крім цього, за твердженням скаржника, постачальником на момент отримання заявок на поставку товару питання про зупинення поставки покупцю товару до моменту повної оплати раніше переданого товару не ставилося, тож рішення, як незаконне, підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018р. відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 26.07.2018р.

02.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" надійшла апеляційна скарга на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2018р., в якій відповідач просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у цій частині.

За твердженням відповідача, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, вийшов за межі повноважень, оскільки позивач як на підставу своїх вимог, не посилався в позовній заяві на допущені постачальником порушення строків поставки товару за заявками №27/1271 від 07.04.2017р., №27/2154 від 05.05.2017р. Крім цього, обов'язковим для встановлення періоду прострочення виконання обов'язку поставити позивачу товар є наявність заявки позивача на передачу товару та обставини тривалості пов'язані з поставкою ініційованої покупцем кількості товару. Апелянт вважав, що покупець повинен після зупинення поставки товару подати повторну заявку постачальнику.

На думку апелянта, позивач в порушення умов пункту 7.1 договору залишив поза увагою листи постачальника про необхідність збільшення ціни товару, адже постачальник відноситься до державного сектора економіки і поставка товару за сталою ціною не є комерційно вигідною для постачальника.

Протоколом передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 09.07.2018р. вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2018р. відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 26.07.2018р.

09.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ".

26.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2018р. об'єднано апеляційні скарги в одне провадження та оголошено перерву до 06.09.2018р.

27.07.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018р. оголошено перерву до 13.09.2018р.

13.09.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли пояснення по даній справі.

Представники відповідача до судового засідання, що відбулось 13.09.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційних скарг за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" підлягає частковому задоволенню, тоді як у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 09.08.2016р. між Публічним акціонерним товариством "СУМИХІМПРОМ" (покупець) та Державним підприємством "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (наразі Публічне акціонерне товариство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія") (продавець) укладено договір поставки №27/09-08, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця руди та концентрати кольорових металів, інші, згідно з ДК 016:2010 - код 07.29.1 (руди кольорових металів, згідно з ДК 021:2015 - код 14612000-4) (ільменітовий концентрат, або еквівалент), надалі - товар, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар.

Зі змісту пункту 2.1 договору випливає, що загальна вартість товару складає 275 577 400,00 грн. разом з ПДВ за 140 000,00 тонн (в перерахунку на 42% вмісту ТіО2), ціна однієї тонни з ПДВ - 1 968,41 грн.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що місце поставки - станція відправлення постачальника, при поставці товару (партії товару) залізничним транспортом на умовах поставки FCA, на підставі письмової заявки покупця. При тлумаченні умов постачання мають силу Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Відповідно до пункту 3.2 договору поставка товару (партії товару) здійснюється з моменту підписання сторонами договору по 31.07.2017р., протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової заявки від покупця, залізничним транспортом на умовах поставки FCA станція відправлення постачальника. При тлумаченні умов постачання мають силу Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

Датою поставки товару вважається дата штампу станції відправлення постачальника, яка зазначена у залізничній накладній (п. 3.3 договору).

Згідно до умов пунктів 5.1-5.3 договору загальна суму договору становить 275 577 400,00 грн. з ПДВ. Обсяг закупівлі може бути зменшеним, залежно від реального фінансування покупця. Покупець здійснює оплату в розмірі 100% вартості партії товару, що постачається, на розрахунковий рахунок відповідача протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати поставки партії товару.

При виникненні між сторонами розбіжностей і суперечок щодо даного договору або при його виконанні (чи в зв'язку з ним), сторони вживають всі необхідні заходи для врегулювання вказаних суперечок шляхом переговорів (пункт 7.1 договору).

За умовами пунктів 9.1, 9.5 договору передбачено, що умови договору можуть змінюватись шляхом укладення та підписання уповноваженими представниками сторін відповідної додаткової угоди у випадках, передбачених частиною 5 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель». Зміни і доповнення до даного договору можуть бути внесені лише за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковими угодами до договору. Додаткові угоди до договору є невід'ємними частинами і є укладеними у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

У пункті 9.11 договору сторони погодили, що допускається в оперативних цілях, для виконання цього договору, використання факсимільних копій цього договору, додаткових угод та іншої офіційної інформації, з подальшою їх заміною на оригінали.

Строк дії договору - з моменту підписання сторонами договору по 31.07.2017р., а в частині платіжних зобов'язань до повного виконання (п. 10.1 договору).

30.01.2017р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, в якій, у зв'язку із зміною організаційно-правової форми постачальника змінили найменування відповідача та змінили ціну одиниці товару в бік збільшення без збільшення суми договору.

Пункт 2.1 договору викладено в новій редакції, а саме: в період поставки з 09.08.2016р. до 29.01.2017р. ціна однієї тонни складає 1 968,41 грн., усього кількість товару 18 220,443 тонн на загальну вартість 35 865 265,73 грн. з ПДВ, а в період з 30.01.2017р. до 31.07.2017р. ціна однієї тонни складає 2 160,00 грн. усього кількість товару 110 977,839939 тонн на загальну вартість 239 712 134,27 грн. з ПДВ.

25.05.2017р. додатковою угодою №2 до договору поставки сторони погодили внести зміни у частині реквізитів постачальника.

За твердженням покупця, ним було виставлено постачальнику заявки на поставку товару:

№27-362 від 14.02.2017р. у розмірі 3 000 тонн ільменітового концентрату (натури) на суму 8 486 640,00 грн. (направлена в електронній формі);

№27-458 від 24.02.2017р. у розмірі 9 600 тонн ільменітового концентрату (в перерахунку на 42% вмісту ТіО2) на суму 20 736 000,00 грн. (направлена в електронній формі);

№27-1271 від 07.04.2017р. на поставку 11 200 тонн ільменітового концентрату (в перерахунку на 42% вмісту ТіО2) на суму 24 192 000,00 грн. (направлена органом поштового зв'язку).

У відповідь на лист №27-1271 від 07.04.2017р. постачальник листом №273/12-04 від 12.04.2017р. повідомив покупця про підвищення цін на складові собівартості виробництва ільменітового концентрату, що не дає можливості постачальнику виконати свої зобов'язання по договору поставки та відвантажити заявлену кількість товарного концентрату у розмірі 11 200,00 тонн.

№27-2154 від 05.05.2017р. на поставку 17 500 тонн ільменітового концентрату (в перерахунку на 42% вмісту ТіО2) на суму 37 800 000,00 грн. (направлена органом поштового зв'язку).

У відповідь на лист №27-2154 від 05.05.2017р. постачальник листом №343/1/11-05 від 11.05.2017р. повідомив покупця про підвищення цін на складові собівартості виробництва товару та концентрату. Відповідач пропонував позивачу підвищення ціни товару до 2 500,00 грн. без ПДВ за одну тонну на умовах поставки відповідно до укладеного договору. Постачальник зазначав, що у разі негативного вирішення даного питання у товариства відсутня можливість виконати свої зобов'язання по договору поставки та відвантажити заявлену кількість товарного концентрату у розмірі 17 500 тонн.

За офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотремс 2000 FCA - "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Отже, відповідачем здійснюється поставка товару шляхом завантаження вагону на станції відправлення постачальника протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової заявки від покупця.

Враховуючи, що постачальник, який отримав заявки покупця, не поставив товар, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 9 648 782,60 грн. пені за загальний період прострочення виконання зобов'язання поставки з 27.02.2017р. по 31.07.2017р. та 6 384 496,00 грн. штрафу у розмірі 7% від вартості товару, не поставленого у строк понад 30 днів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов'язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов'язань відповідно до ст. 692 ЦК України.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надано доказів надсилання заявок №27-362 від 14.02.2017р., №27-458 від 24.02.2017р. постачальнику на поставку товару. Факт отримання таких заявок відповідач заперечував.

Разом з цим, посилання покупця на те, що в оперативних цілях для виконання договору допускається використання факсимільних копій договору, додаткових угод та іншої офіційної інформації, з подальшою їх заміною на оригінали (пункт 9.11 договору) і вказані заявки направлені відповідачу в електронній формі, не підтверджені належними доказами.

Слід також зазначити, що умовами договору не передбачено електронної адреси для листування між сторонами, а з копій поданих позивачем заявок не можливо встановити, що такі були отримані постачальником.

Факт доведення надсилання (надання) заявок покладається саме на позивача як на особу, яка стверджує, що ці дії мали місце (були вчинених), і, відповідно, є особою, у якої, за всіма обставинами, повинні бути докази їх фіксації.

За відсутності документального підтвердження отримання відповідачем заявок №27-362 від 14.02.2017р., №27-458 від 24.02.2017р., колегія суддів вважає недоведеним доводів позову про прострочку виконання обов'язку постачальника поставити товар за цими заявками шляхом передання призначеному покупцем перевізнику.

Натомість заявки №27-1271 від 07.04.2017р. на поставку 11 200 тонн ільменітового концентрату на суму 24 192 000,00 грн. та №27-2154 від 05.05.2017р. на поставку 17 500 тонн ільменітового концентрату на суму 37 800 000,00 грн. надіслані покупцем постачальнику у відповідні дати, що підтверджується фіскальними чеками і описами вкладення у цінний лист.

Обставини отримання наведених заявок відповідач не заперечував, що також вбачається з переписки сторін, а саме: постачальник вказував на підвищення цін на складові собівартості виробництва ільменітового концентрату, що не дає можливості постачальнику виконати свої зобов'язання по договору поставки та відвантажити заявлену кількість товару.

Направлені постачальником повідомлення про неможливість поставки у строки та на умовах вказаних у договорі, суд апеляційної інстанції розцінює як односторонню відмову постачальника від зобов'язань за договором, що є неприпустимим в силу принципу стабільності і обов'язковості договірних зобов'язань. При цьому неможливість постачальника виконати зобов'язання з поставки товару поставлено у залежність до збільшення ціни на складові собівартості виробництва товару.

Відповідно до норм статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами договору не передбачено зміну ціни товару внаслідок волевиявлення лише однієї сторони, у відповідності до пунктів 9.1, 9.5 договору між сторонами не було укладено додаткових угод щодо погодження договірної ціни товару, тож зважаючи на те, що істотними умовами договору поставки є предмет поставки, строк та ціна, направлені постачальником листи про необхідність збільшення ціни за одиницю товару є односторонньою неправомірною відмовою постачальника від виконання зобов'язання за договором, наслідком чого настає відповідальність, встановлена договором чи законом.

Відхиляючи доводи апелянта про порушення покупцем умов пункту 7.1 договору поставки та залишення ним без задоволення пропозиції постачальника про збільшення ціни товару, суд апеляційної інстанції виходить з того, що у разі отримання постачальником заявки покупця на поставку товару постачальник не вправі ухилятися від виконання поставки, посилаючись на економічну недоцільність такого виконання.

Відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, і така відповідальність не може ставитися у залежність від збільшення ціни на складові собівартості виробництва товару, оскільки зміна економічної ситуації є комерційним ризиком сторін договору (ст. 42 Господарського кодексу України).

Зменшуючи заявлений позивачем (покупцем) період прострочення поставки товару, місцевий господарський суд вказав, що до 25.05.2017р. (дата повної оплата покупцем раніше отриманого товару) дії відповідача щодо зупинення поставки іншої партії товару є правомірними та не можуть оцінюватись як порушення постачальником зобов'язання, оскільки покупець не сплатив вартість раніше поставленого товару у розмірі 17 351 765,11 грн. і дії відповідача відповідають частині 5 статті 692 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком, адже надіслані відповідачем на адресу позивача претензії №952-1/22-11 від 22.11.2016р., №815-1/30-09 від 30.09.2016р., №810-1/29-09 від 29.09.2016р. свідчать про вимогу постачальника до покупця сплатити заборгованість, нараховані штрафні санкції на суму боргу за поставлений товар та підписати акт звірки взаєморозрахунків і повернути оригінал відповідачу, але ні містять повідомлення про зупинення виконання наступних поставок. Інші листи, які отримані покупцем від постачальника, пов'язані з відмовою відповідача поставляти товар у разі не врегулювання питання підвищення ціни за товар.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів повідомлення покупця про зупинення постачальником поставки партій товару, у зв'язку із наявністю заборгованості позивача за раніше отриманий товар.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Зі змісту пункту 6.2 договору випливає, що у разі порушення строків постачання товару (партії товару) по договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленого в строк товару (партії товару) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості непоставленого в строк товару (партії товару) згідно з ст. 231 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги строк, в межах якого постачальник повинен був поставити товар за заявкою №27-1271 від 07.04.2017р. (24 192 000,00 грн.) з 20.04.2017р. по 31.07.2017р., за заявкою №27-2154 від 05.05.2017р. (37 800 000,00 грн.) з 18.05.2017р. по 31.07.2017р., та відсутність доказів такої поставки, колегія суддів дійшла до висновку про прострочення виконання відповідачем обов'язку з поставки товару за договором у розмірі 5 326 776,00 грн. пені та 4 339 440,00 грн. штрафу у розмірі 7% від вартості не поставленого товару, оскільки прострочення за заявками №27-1271 від 07.04.2017р., №27-2154 від 05.05.2017р. склало понад 30 днів. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Заперечень щодо періоду нарахування пені відповідачем не наведено, контррозрахунок до матеріалів справи не надано.

Твердження відповідача, що позивач не посилався в позовній заяві на порушення постачальником обов'язку з поставки товару за заявками №27/1271 від 07.04.2017р., №27/2154 від 05.05.2017р., спростовуються матеріалами справи.

У задоволенні стягнення нарахованих штрафних санкцій покупцем постачальнику за заявками №27-362 від 14.02.2017р., №27-458 від 24.02.2017р. слід відмовити за недоведеністю позивачем прострочки виконання обов'язку постачальника поставити товар.

Відповідно ч. 1 ст. 73 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору прийшов до хибних висновків, які не відповідають обставинам справи та умовам укладеного між сторонами договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

За таких обставин справи судова колегія прийшла до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню підлягають нараховані 5 326 776,00 грн. пені та 4 339 440,00 грн. штрафу, тож апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" підлягає частковому задоволенню, а оскаржене рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2018р. у справі №910/1719/18 - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2018р. у справі №910/1719/18 - частково задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2018р. у справі №910/1719/18 скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" до Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, вул. Сурікова, 3, м. Київ; ) на користь Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" (40003, вул. Харківська, п/в, 12, м. Суми; ) 5 326 776,00 грн. пені, 4 339 440,00 грн. штрафу, 144 993,24 грн. судового збору за подання позову та 217 489,86 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. В решті позову відмовити.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

5. Матеріали справи №910/1719/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 19.09.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова