РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.09.2018Справа №910/9432/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Дочірнього підприємства "Київгазенерджи"

до Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування"

про стягнення 97 093,30 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Дочірнє підприємство "Київгазенерджи" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" про стягнення 97 093,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань з оплати поставленого позивачем згідно Договору №222145/Е від 30.12.2016 природного газу, у зв'язку з чим, у Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" виникла заборгованість у розмірі 66 873,97 грн. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань з оплати поставленого газу та наданих послуг Дочірнім підприємством "Київгазенерджи" нараховано до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 19 388,34 грн., 3% річних у розмірі 4 788,51 грн. та пеню у розмірі 6 042,48 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.07.2018 відкрито провадження у справі №910/9432/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

30.07.2018 до господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" надійшов лист, в якому відповідач вказав на те, що у нього відсутня заборгованість за Договором №222145/Е від 30.12.2016. До вказаного листа відповідачем було долучено платіжні доручення на підтвердження оплати ним заборгованості на користь позивача.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Зокрема, відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений згідно положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

30.12.2016 між Дочірнім підприємством "Київгазенерджи" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Ремторгустаткування" (споживач) укладено Договір постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) №222145Е (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність споживачу в 2017 році природний газ в об'ємах і в порядку, передбачених цим договором, а споживач зобов'язався прийняти та своєчасно оплатити постачальнику вартість газу в розмірах, строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору річний плановий обсяг постачання газу становить 27 тис.куб.м., з яких у січні 2017 року - 12 тис.куб.м., у лютому 2017 року - 5 тис.куб.м., у березні 2017 року - 5 тис.куб.м., у грудні 2017 року - 5 тис.куб.м.

У пункті 2.7 Договору зазначено, що фактичний об'єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу.

Пунктом 2.8 Договору передбачено, що акт приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Згідно з п. 4.1 Договору розрахунки за поставлений споживачу газ здійснюються останнім за ціною 7 881,1333 грн., крім того ПДВ 20%, разом з ПДВ 20% - 9 457,36 грн. за 1000 куб.м.

У пункті 4.3 Договору вказано, що визначена на основі ціни, встановленої у п. 4.1 Договору, вартість газу за розрахунковий період буде застосовуватися сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та при розрахунках споживача за поставлений газ згідно з умовами договору.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що розрахунковий період за договором становить один місяць - з 7.00 год. першого дня місяця до 7.00 год. першого дня наступного місяця.

У пункті 4.5 Договору встановлено, що місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальний об'єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що визначений згідно з розділом 2 цього Договору. Загальна сума вартості газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Сторонами у пункті 4.6.1 Договору було погоджено, що оплата вартості планового об'єму поставки газу здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати планового об'єму постачання газу, визначеного у п. 1.2 договору.

Пунктом 4.6.3 Договору погоджено, що у випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У п. 6.2.2 Договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати споживач сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період,за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати його підписання, діє в частині постачання газу з 01.01.2017 до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.1 Договору).

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов. При цьому, сторони мають внести зміни до п. 1.2 Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк (п. 10.2 Договору).

Позивач стверджує, що ним на виконання своїх зобов'язань за Договором було поставлено у період з січня 2017 року по березень 2018 року відповідачу природній газ загальною вартістю 663 958,90 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по оплаті поставленого за Договором природного газу, у зв'язку з чим у Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" виникла заборгованість у розмірі 66 873,97 грн. та за несвоєчасне виконання зобов'язань позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 19 388,34 грн., 3% річних у розмірі 4 788,51 грн. та пеню у розмірі 6 042,48 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як передбачено п. 2.7 Договору фактичний об'єм поставленого у розрахунковому періоді газу, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що складається на підставі даних оператора ГРМ та комерційних вузлів обліку газу.

Акт приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 2.8 Договору).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів від 31.01.2017, від 28.02.2017, від 31.03.2017, від 31.12.2017, від 31.01.2018, від 28.02.2018, від 31.03.2018 (підписаних представниками та скріплених печатками сторін) Дочірнім підприємством "Київгазенерджи" було поставлено Приватному акціонерному товариству "Ремторгустаткування" у січні 2017 року 15 025 куб.м. природного газу, загальною вартістю 142 096,84 грн.; у лютому 2017 року - 10 605 куб.м. природного газу, загальною вартістю 119 013,05 грн.; у грудні 2017 року 54 куб.м. природного газу, загальною вартістю 581,70 грн.; у січні 2018 року - 6 262 куб.м. природного газу, загальною вартістю 71 073,44 грн.; у лютому 2018 року 7 700 куб.м. природного газу, загальною вартістю 82 746,20 грн.; у березні 2018 року 7 031 куб.м. природного газу, загальною вартістю 66 873,67 грн., а також у березні 2017 року позивачем було надано відповідачу послуги з розподілу 64 куб.м. природного газу, загальною вартістю 16,27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.6.1 Договору передбачено, що оплата вартості планового об'єму поставки газу здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати планового об'єму постачання газу, визначеного у п. 1.2 договору.

В той же час, згідно п. 4.6.3 Договору у випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

З наведених умов Договору вбачається, що відповідач повинен був здійснювати остаточний розрахунок за спожитий природний газ не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем споживання газу (розрахунковий місяць).

В той же час, позивач у своєму позові вказує, що у відповідача виникла заборгованість з оплати за спожитий у березні 2018 року газ у розмірі 66 873,67 грн., а також заборгованість у розмірі 0,30 грн. за газ, спожитий у попередньому розрахунковому періоді - відповідно до розрахунку заборгованості, долученому позивачем до позовної заяви.

При цьому, заборгованість за спожитий у березні 2018 року природний газ у розмірі 66 873,67 грн. повинна була бути сплачена Приватним акціонерним товариствлм "Ремторгустаткування" не пізніше 10.04.2018.

В матеріалах справи відсутні докази належного (вчасного) виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором.

30.07.2018 до господарського суду міста Києва від відповідача надійшли платіжні доручення, з яких вбачається, що 18.06.2018 відповідач сплатив позивачу кошти у розмірі 16 873,66 грн. згідно з платіжним дорученням №1057 (призначення платежу - за газ за березень 2018 року відповідно до Договору); 24.07.2018 - кошти у розмірі 35 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням №14 (призначення платежу - за газ за березень 2018 року відповідно до Договору); 24.07.2018 - кошти у розмірі 15 000,31 грн. згідно з платіжним дорученням №13 (призначення платежу - за газ за березень 2018 року відповідно до Договором), що разом становить 66 873,97 грн.

Отже, Приватним акціонерним товариством "Ремторгустаткування" було сплачено частину заборгованості у розмірі 16 873,66 грн. згідно платіжного доручення №1057 від 18.06.2018, тобто до звернення позивача із даним позовом до суду, а відтак предмет спору в частині заборгованості у розмірі 16 873,66 грн. був відсутній до відкриття провадження у справі №910/9432/18.

В той же час, інша частина заборгованості у розмірі 50 000,31 грн. з оплати за природній газ була сплачена відповідачем після звернення позивача до господарського суду міста Києва із відповідним позовом та відкриття провадження у даній справі, тобто, предмет спору в частині 50 000,31 грн. існував на момент звернення позивача до суду та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, станом на дату розгляду справи у суді у відповідача відсутня заборгованість за спожитий природній газ відповідно до Договору.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору (частина суми основного боргу у розмірі 16 873,66 грн.) був відсутній на дату звернення позивача з даним позовом до суду (18.07.2018), так як відповідач сплатив вказаний розмір грошових коштів 18.06.2018 (відповідно до платіжного доручення №1057 від 18.06.2018), суд дійшов висновку про відмову у позові Дочірнього підприємства "Київгазенерджи" до Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" у вказаній частині позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Водночас, оскільки решта частини суми основного боргу у розмірі 50 000,31 грн. була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду (а саме 24.07.2018 - відповідно до платіжного доручення №14 на суму 35 000,00 грн. та платіжного доручення №13 на суму 15 000,31 грн.), то провадження у цій частині підлягає закриттю, так як вказаний предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи.

Попри наведене, з матеріалів справи вбачається, а Приватним акціонерним товариством "Ремторгустаткування" не спростовано, що відповідач взятих на себе зобов'язань за Договором належним чином не виконував, вартість поставленого йому газу оплачував з простроченням.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

У зв'язку з неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством "Ремторгустаткування" Дочірнім підприємством "Київгазенерджи" нараховано до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 19 388,34 грн., 3% річних у розмірі 4 788,51 грн. та пеню у розмірі 6 042,48 грн.

Оскільки, Приватне акціонерне товариство "Ремторгустаткування" обов'язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконувало, допускаючи прострочення виконання грошових зобов'язань, то дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), а відтак, є підстави для застосування встановленої законом та/або договором відповідальності.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.2.2 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати споживач сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 6 042,48 грн., нараховану за прострочення оплати відповідачем вартості спожитого у березні 2018 року природного газу у період з 11.04.2018 по 17.07.2018, тобто нараховану у відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем не було враховано здійснену відповідачем 18.06.2018 часткову оплату основної заборгованості у сумі 16 873,66 грн.

За таких обставин, здійснивши власний розрахунок пені, суд прийшов до висновку, що обґрунтованим розміром пені, яка підлягає стягненню з відповідача, є 5 640,08 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги Дочірнього підприємства "Київгазенерджи" в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" пені підлягають частковому задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 19 388,34 грн. та 3% річних у розмірі 4 788,51 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем не було враховано здійснену відповідачем 18.06.2018 часткову оплату у сумі 16 873,66 грн.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок 3% річних за прострочення оплати відповідачем спожитого газу та встановив, що правомірним буде стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 4 752,35 грн.

Також судом було перевірено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що він є невірним в частині інфляційних втрат за січень та лютий 2017 року (з урахуванням сум та дат сплати відповідачем грошових коштів, що відображено у наданому позивачем розрахунку заборгованості).

Відтак, за перерахунком суду обґрунтованим розміром інфляційних втрат, який підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування", є 17 785,07 грн.

В іншій частині заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки обраховані невірно.

За таких обставин, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Київгазенерджи" підлягають частковому задоволенню, а з Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" підлягає стягненню пеня у розмірі 5 640,08 грн., 3% річних у розмірі 4 752,35 грн. та інфляційні втрати у розмірі 17 785,07 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає що оплата відповідачем частини заборгованості у розмірі 50 000,31 грн. є дією, яка свідчить про визнання боргу в цій частині, та вказана дія булав вчинена відповідачем до початку розгляду справи по суті (тобто, оплачено заборгованість та надано суду докази такої оплати не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі №910/9432/18 ухвалою від 20.07.2018), а тому суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а інша частина витрат позивача по сплаті судового збору за вказаною вимогою у розмірі 50 відсотків покладається на відповідача.

В іншій частині відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130, п. 2 ч. 1 ст. 231, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Дочірнього підприємства "Київгазенерджи" задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" суми основного боргу у розмірі 50 000,31 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ремторгустаткування" (03680, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 44; ідентифікаційний код 02132668) на користь Дочірнього підприємства "Київгазенерджи" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 4-Б; ідентифікаційний код 39835779) пеню у розмірі 5 640 (п'ять тисяч шістсот сорок) грн. 08 коп., 3% річних у розмірі 4 752 (чотири тисячі сімсот п'ятдесят дві) грн. 35 коп., інфляційні втрати у розмірі 17 785 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят п'ять) грн. 07 коп. та судовий збір у розмірі 965 (дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 04 коп. Видати наказ.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Повернути Дочірньому підприємству "Київгазенерджи" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 4-Б; ідентифікаційний код 39835779) з Державного бюджету України 453 (чотириста п'ятдесят три) грн. 69 коп. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №1398 від 12.07.2018. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 19.09.2018.

Суддя Р.В. Бойко