УХВАЛА

20 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/2530/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Національного банку України на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 (головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді Широбокова Л.П., Іванов О.Г.) та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 (суддя Петрова В.І.) про відмову у відкритті провадження у справі

за позовом Національного банку України

до ОСОБА_4

про стягнення 1 286 824 118,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Національний банк України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення 1 286 824 118,26 грн заборгованості за кредитним договором №19 від 24.10.2008, укладеним між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк".

Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем, як поручителем, умов договору поруки №19/П від 27.05.2016 в частині своєчасної та повної оплати заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" перед Національним банком України за кредитним договором №19 від 24.10.2008.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 відмовлено у відкритті провадження у справі № 904/2530/18 на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, місцевий суд виходив з того, що спір щодо договору поруки, укладеного для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи, відноситься до юрисдикції господарських судів, проте враховуючи, що майно ОСОБА_4 було відчужено 11.10.2017 та 13.10.2017, а місцем проживання відповідача є м. Женева, Швейцарія, суд дійшов висновку, що у господарського суду відсутні підстави для відкриття провадження у справі та роз'яснив позивачу про необхідність звернення з таким позовом до суду за місцем проживання відповідача.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 змінено в частині викладення її мотивувальної частини.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого суду та змінивши її мотивувальну частину, апеляційний суд виходив з того, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження у справі, однак не вірно застосував положення Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на порушення позивачем територіальної підсудності, визначеної статтями 27 - 30 Господарського процесуального кодексу України, вказав, що порушення позивачем правил територіальної підсудності має наслідком передачу справи з одного суду до іншого.

Апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що в даному випадку позов подано з порушенням правил підвідомчості з огляду на предмет спору та позовні вимоги до фізичної особи, яка не є підприємцем, а в позовній заяві не об'єднано вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договору поруки, укладеного для забезпечення основного зобов'язання.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, тоді як позов у даній справі пред'явлено до фізичної особи ОСОБА_4.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовна заява Національного банку України не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та у відкритті провадження у справі позивачу слід відмовити на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що спір у даній справі підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

30.08.2018 Національний банк України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Касаційну скаргу позивач обґрунтовує неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які встановлюють юрисдикцію господарських судів, а саме пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, та зазначає, що спір у даній справі про стягнення заборгованості з поручителя - фізичної особи ОСОБА_4 за договором поруки, укладеним для забезпечення виконання господарського зобов'язання, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та на дані правовідносини поширюється юрисдикція господарських судів.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень у даній справі, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій правил предметної юрисдикції.

Підстави і порядок передачі та перегляду судових рішень Великою Палатою Верховного Суду, встановлені статтями 302, 303 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України чітко встановлено, що такою підставою є оскарження скаржником судового рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції і у всіх випадках така справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки Національний банк України оскаржує постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2018 з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, справа № 904/2530/18 підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заперечення щодо передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегією суддів відхиляється, оскільки приписи частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України мають імперативний характер і не пов'язують передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з її висновками в інших справах.

Керуючись частиною 6 статті 302, статтею 234, 303 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 904/2530/18 за позовом Національного банку України до ОСОБА_4 про стягнення 1 286 824 118,26 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.