РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.08.2018Справа № 910/7479/18

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Бабаджанян М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА БЕЗПЕКИ - ПРАЙД" (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Дзюбівка, 54)

до Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 121-В) в особі відокремленого підрозділу - Філії "Авангард" Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (77450, с. Загвіздя, Тисменицький район, Івано-Франківська обл.)

про стягнення 510 482,38 грн

За участю представники сторін:

від позивача: Афромєєва В.В., довіреність № 01-06-18 від 01.06.18,

Щербак В.В., довіреність № 04-07-18 від 04.07.18

від відповідача: Грищенюк Д.І., довіреність № б/н від 19.12.17,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА БЕЗПЕКИ-ПРАЙД" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" в особі відокремленого підрозділу - Філії "Авангард" Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (далі - відповідач) про стягнення 510 482,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору №09-09-2016 від 09.09.2016 про надання охоронних послуг в частині сплати послуг з охорони, в зв'язку з чим за період з 09.09.2016 по 31.12.2017 виникла заборгованість в розмірі 510482,38 грн, яка складається з 457152,53 грн - основної заборгованості; 11 953,23 грн - пені; 26 402,59 грн інфляційних втрат; 14 974,03 грн - 3% річних. Позивач також просить покласти на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА БЕЗПЕКИ-ПРАЙД" без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом: подання документів (доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги) в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях, згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-203, чинний від 01.09.2003) кожної сторінки документу, що подається до суду, відповідно до ст. 91 ГПК України; подання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору; подання до суду письмової заяви із зазначенням відомих офіційних електронних адреси та номерів засобів зв'язку позивача та відповідачів, або заяви про те, що такі відомості позивачу невідомі або відсутні; подання заяви з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат по справі, які позивач поніс та з яких сум складаються вказані витрати.

20.06.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява з додатками на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2018, якою останній усунув недоліки, встановлені даною ухвалою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 сторін повідомлено про те, що у зв'язку з перебуванням судді Бондаренко Г.П. у відпустці, розгляд справи, призначений на 24.07.2018, не відбудеться та призначено справу до розгляду на 07.08.2018.

25.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі представників позивача.

07.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли відзив відповідача на позовну заяву та документи від позивача для долучення до матеріалів справи, в яких позивач заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що зобов'язання за договором припинені між сторонами за їх згодою. Крім того, відповідач заявив про застосування строку позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 року судом було ухвалено закінчити підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.08.2018 року.

13.08.2018 через відділ канцелярії господарського суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку на надання відповіді на відзив.

В судове засідання 28.08.2018 сторони прибули. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, та просив суд застосувати до вимог про стягнення пені позовну давність.

Заслухавши вступні слова сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, Суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 09.09.2018 між позивачем, як охоронним агентством, та відповідачем, як замовником, було укладено договір № 09-09-2016 про надання охоронних послуг (далі по тексту - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору охоронне агентство зобов'язується забезпечити недоторканість об'єкту охорони, що передається замовником під охорону згідно акту прийняття об'єкту під охорону, а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати охоронному агентству встановлену договором плату.

Пунктом 5. 9 договору сторонами було внормовано, що у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг охоронного агентства згідно договору, змовник зобов'язаний сплатити охоронному агентству пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

В п. 7.3. договору сторонами було погоджено, що загальна сума щомісячної плати за договором складає 157 000, 00 грн без ПДВ.

Оплату щомісячної суми договору за надані послуги здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітнім (п. 7.4. договору).

Охоронне агентство зобов'язано надати замовникові акти про надання охоронних послуг до 2 числа місяця наступного за звітнім. Замовник зобов'язаний протягом 5 робочих днів розглянути поданий акт та підписати його або надати заперечення щодо викладеного в акті (п. 7.5. договору).

Відповідно до п. 8.3. договору закінчення дії договору або дострокове її припинення не звільняє сторони від зобов'язань, які виникли під час дії договору.

Згідно з п. 10.1. договір набирає чинності з 09.09.2016 і діє до 09.09.2017.

10.09.2016 позивач прийняв від відповідача приміщення під охорону, про що сторонами було складено відповідний акт.

30.12.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 30/12/16 до договору, в якій сторони дійшли згоди, зокрема, викласти п. 7.3. договору у наступній редакції: «Загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 175 680, 00 грн, без ПДВ».

31.08.2017 сторонами було укладено додаткову угоду № 31/08/17 до договору, в якій сторони дійшли згоди, зокрема, викласти п. 7.3. договору у наступній редакції: «Загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 158 112, 00 грн, без ПДВ».

09.09.2017 сторонами було укладено додаткову угоду № 09-09-2017 до договору, в якій сторони дійшли згоди, зокрема, викласти п. 7.3. договору у наступній редакції: «Загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 162 000, 00 грн, без ПДВ», та викласти п. 10.1. договору у наступній редакції: «Договір набуває чинності з 09.09.2016 і діє до 09.09.2018».

31.12.2017 сторони дійшли згоди про розірвання із 24.години 00 хвилин 31.12.2017 договору, та про те, що розірвання договору не звільняє їх від зобов'язань, які виникли під час дії договору (пункти 1 та 4 додаткової угоди № 31-12/2017/ФА до договору).

Позивач надавав відповідачу послуги обумовлені договором в період з 10.09.2016 по 31.12.2017, що підтверджується актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) підписаними сторонами на загальну суму 2 545 120, 53 грн, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідач надані йому за договором послуги оплачував з порушенням строків встановлених договором та не в повному обсязі, на момент розгляду справи відповідач сплатив позивачу за договором за період з 25.10.2016 по 30.03.2018 2 107 968, 00 грн, що підтверджується наявними в справі копіями банківських виписок за відповідний період.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором становить 457152, 53 грн.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 510 482, 38 грн, з яких: заборгованість за надані послуги охорони - 457 152, 53 грн; пеня 11 953, 23 грн за період прострочення з 01.11.2016 по 01.05.2017; інфляційні втрати - 26 402, 59 грн за січень 2018 - квітень 2018; 3 % річних - 14 974, 03 грн за період прострочення з 01.11.2016 по 04.06.2018.

Договір укладений між сторонами є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору надав відповідачу в період з 10.09.2016 по 31.12.2017 послуги з охорони на загальну суму 2 545 120, 53 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідачем надані послуги були частково оплачені на суму 2107 968 грн, станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 437 152, 53 грн (2 545 120, 53 - 2 107 968, 00 = 437 152, 53), доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

Суд не погоджується з розрахунком основної заборгованості відповідача за договором зробленим позивачем, оскільки при здійсненні розрахунку позивач не врахував, що 26.09.2017 відповідачем було здійснено платіж на суму 38112, 00 грн, а не 18112, 00 грн, як про те зазначає в розрахунку позивач.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо невідповідності поставки умовам договору не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 437 152, 53 грн. відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 437 152, 53 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати наданих послуг, у відповідності до п. 7.4. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 437 152, 53 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо припинення його зобов'язань за договором, у зв'язку з розірванням договору 31.12.2017, відхиляються судом з тих підстав, що розірвання договору не звільняє сторін від виконання зобов'язань, які виникли під час дії договору, і залишаються не виконаними після його розірвання.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В п. 5.9. договору сторонами було погоджено сплату охоронному агентству пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожен день прострочення, у випадку прострочення замовником оплати наданих послуг.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати визначених п. 7.4 договору, оплата наданих послуг здійснювалася частинами та нерегулярно, відповідно є підстави для стягнення з відповідача пені за період прострочення визначений позивачем з 01.11.2016 по 01.05.2017.

Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 5.9. договору, при перевірці якого судом встановлено, що позивач не правильно здійснив вказаний розрахунок. Розрахунок позивача був зроблений не по кожному акту окремо, проте враховуючи, що за розрахунком суду розмір пені за період прострочення визначений позивачем становить більшу суму, ніж визначено позивачем, відповідні вимоги підлягають задоволенню в розмірі визначеному позивачем - 11 953, 23 грн.

Відповідач у своєму відзиві по справі просив суд застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення пені нарахованої на заборгованість, яка виникла до 05.06.2017.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи викладені норми, позивач звернувся до суду для захисту свого порушено права з пропуском річного строку позовної давності встановленого для вимог про стягнення пені, адже позов подано до суду 11.06.2018, а вимоги щодо стягнення пені заявлені за період прострочення з 01.11.2016 по 01.05.2017.

Згідно ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачем у справі заявлено про застосування строків позовної давності, при цьому позивачем не наведено суду жодних поважних причин пропуску строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в частині стягнення пені.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи вищезазначене суд відмовляє позивачу у задоволенні його позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 11 953, 23 грн за період прострочення з 01.11.2016 по 01.05.2017, у зв'язку із спливом строку позивної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних за період прострочення з 01.11.2016 по 04.06.2018 та індексу інфляції за січень 2018 року - квітень 2018 року нарахованого на суму боргу (14 974, 03 грн та 26 402, 59 грн, відповідно) підлягають задоволенню в розмірі визначеному позивачем. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним неправильно здійснено вказаний розрахунок, оскільки розрахунок позивача був зроблений не по кожному акту окремо, проте враховуючи, що за розрахунком суду розмір 3 % річних та інфляційних втрат за періоди прострочення визначені позивачем становить більшу суму ніж визначено позивачем, відповідні вимоги підлягають задоволенню в розмірі визначеному позивачем.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає основний борг у розмірі 437 152, 53 грн, 3 % річних у розмірі 14 974, 03 грн та інфляційні втрати у розмірі 26 402, 59 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА БЕЗПЕКИ - ПРАЙД" до Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" в особі відокремленого підрозділу - Філії "Авангард" Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" про стягнення 510 482,38 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 121-В; ідентифікаційний код 00851519) в особі відокремленого підрозділу - Філії "Авангард" Публічного акціонерного товариства "Агрохолдинг Авангард" (77450, с. Загвіздя, Тисменицький район, Івано-Франківська обл.; ідентифікаційний код 39765654) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА БЕЗПЕКИ - ПРАЙД" (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Дзюбівка, 54; ідентифікаційний код 40285523) основний борг у розмірі 437 152 (чотириста тридцять сім тисяч сто п'ятдесят дві) грн 53 коп., 3 % річних у розмірі 14 974 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн 03 коп., інфляційні втрати у розмірі 26 402 (двадцять шість тисяч чотириста дві) грн 59 коп. та 7 177 (сім тисяч сто сімдесят сім) грн. 72 коп. судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 31 953, 23 грн - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13.09.2018.

Суддя Г.П. Бондаренко