ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2018 р. м. Київ

Справа № 911/1447/18

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

при секретарі судового засідання Щербаковій В.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Приватного підприємства "Фірма "Промвентиляція" про стягнення 1 392 474,75грн, за участю представників:

від позивача - Бернацька О.В. (довіреність №14-70 від 14.04.2017);

від відповідача - не з'явилися

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Фірма "Промвентиляція" (далі - ПП "Фірма "Промвентиляція") про стягнення 1 392 474,75грн у т.ч.:

- 85726,97грн пені за період з 24.05.2014 по 13.09.2014;

- 94924,75грн 3 % річних за період з 24.05.2014 по 07.07.2016;

- 1211823,03грн втрат від інфляції за період з травня 2014 року по квітень 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором №1235/14-БО-19 від 09.12.2013 в частині оплати природного газу, поставленого у січні-лютому 2014 року, у встановлений договором строк (а.с.4-10).

Ухвалою від 19.07.2018 відкрито провадження за відповідним позовом, призначено підготовче засідання та встановлено строки для вчинення учасниками справи певних дій (а.с.1-3).

Відповідно до п. 21 Перехідних положень ГПК України, особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції";

Відповідач (який станом на 16.07.2018 зареєстрований на території Автономної Республіки Крим, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань а.с.56-58) повідомлений про дату і час проведення підготовчого засідання у відповідності до ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Так, інформація про справу опублікована на веб-сайті судової влади України, що підтверджується повідомленням (а.с.59).

Відповідач у даній справі письмового відзиву по суті заявлених позовних вимог у встановлений строк не надав; представник відповідача у підготовче засідання та з'явився.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.08.2018, яка занесена до протоколу, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.09.2018 (а.с. 81-82).

Про дату, час і місце судового засідання з розгляду справи по суті опубліковано інформацію на веб-сайті судової влади України (а.с.74).

В судове засідання представник відповідача не з'явився.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

09.12.2013 між сторонами у справі - Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПП "Фірма "Промвентиляція" укладено договір № 1235/14-БО-19 купівлі-продажу природного газу (а.с.12-17, далі - договір).

За умовами відповідного договору, позивач зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на миту територію України, для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (пп.1.1, 1.2 договору).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 2.1 договору, продавець передає з 01.01.2014 по 31.12.2014 природний газ у обсязі до 1 647 тис. куб.м.

Як визначено пп. 5.1, 5.2 договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування встановлюється НКРЕ; ціна 1000 куб.м природного газу становить з ПДВ - 4473,82грн.

Пунктом 5.3 договору визначено, що у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх у дію.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

Додатковою угодою №1 від 31.01.2014 сторонами змінено п. 5.2 договору та встановлено ціну за 1000 куб.м природного газу з ПДВ - 3340,75грн

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом січня-лютого 2014 року, а відповідач прийняв природний газ у загальному обсязі 445,794 тис.м3 на загальну суму 1 489 287,19грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.21-24).

Відносини сторін за вказаним договором стали предметом розгляду у справі Господарського суду Київської області №911/2735/15 за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ПП "Фірма "Промвентиляція" про стягнення 1 642 481,03грн.

Так, рішенням Господарського суду від 31.05.2015 у вказаній справі позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ПП «Фірма «Промвентиляція» на користь Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 1 489 287,19грн основного боргу, 54 342,98грн пені за загальний період з 15.02.2014 по 23.05.2014, 10 337,36грн 3% річних за загальний період з 15.02.2014 по 23.05.2014 та 87 860,67грн інфляційних втрат за загальний період з лютого по квітень 2014 року.

Під час розгляду відповідної справи суд встановив, що на виконання вищевказаного договору, позивач поставив відповідачу у січні-лютому 2014 природний газ у обсязі на суму 1 489 287,19грн, а відповідач за поставлений природний газ не розрахувався, допустивши заборгованість.

У відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що склад сторін у цій справі та вказаній - тотожні, обставини, встановлені рішення суду у справі №911/2735/15, яке набрало законної сили, не потребують доведення знов.

При цьому, оскільки борг у розмірі 1 489 287,19грн основного боргу не був погашений, позивач звернувся до Господарського суду Київської області з даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України. згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач, не виконавши взяті на себе зобов'язання з оплати поставленого в період січня-лютого 2014 року природного газу, що відповідачем не спростовано шляхом подання доказів зворотного, допустив порушення зобов'язань.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з з 24.05.2014 по 07.07.2016, а також інфляційних втрат за період з квітня 2014 року по травень 2016 року.

Як визначено ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлення факту прострочення грошового зобов'язання відповідачем, вимоги позивача в частині стягнення 94 924,75грн процентів за загальний період з 24.05.2014 по 07.07.2016, нарахованих у зв'язку простроченням виконання грошового зобов'язання, є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 211 823,03грн втрат від інфляції за період квітень 2014 року - травень 2016 року.

За розрахунком суду, розмір втрат від інфляції за заявлені позивачем період складає 1 228 505,14грн, тобто більше ніж заявлено позивачем, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленому розмірі, а саме 1 211 823,03грн.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 85 726,97грн пені за загальний період з 24.05.2014 по 13.09.2014.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім того, згідно п. 9.3 договору, строк в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за вказаним договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Встановлений відповідним пунктом договору розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"; пеня позивачем нарахована у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, а відповідні вимоги в частині стягнення 85 726,97грн пені обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 20887,12грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Фірма "Промвентиляція" (ідентифікаційний код 24026257; 98500, Автономна Республіка Крим, місто Алушта, вул. Судакська, буд. 20) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код 20077720; 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) - 85 726,97грн пені, 94 924,75грн - 3% річних, 1 211 823,03грн втрат від інфляції, а також 20 887,12грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, визначеному ст.257 ГПК України, з урахування підпункту 17.5 пункту 17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено - 17.09.2018.

Суддя А.Р. Ейвазова