КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р. м. Київ Справа№ 910/23547/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Гончарова С.А.

Разіної Т.І.

секретар судового засідання ГромакВ.О.,

представники сторін в судове засідання не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю

«Страхове товариство «Мегаполіс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2018

(повний текст складено 21.03.2018)

у справі №910/23547/17 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом товариства з додатковою відповідальністю

«Страхова товариство «Мегаполіс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фарконт Київ»

про стягнення заборгованості у розмірі 121657,00грн.

встановив:

ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ«Фарконт Київ» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 121657,00грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на наявність підстав для стягнення з відповідача 121657,00грн. відповідно до умов договору страхування відповідальності експедитора №00012/25/354 від 02.09.2013 та норм ст.1212 ЦК України.

21.02.2018 відповідачем подано відзив на позов, в якому викладена заява про застосування позовної давності у даній справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №910/23547/17 у задоволенні позову ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» до ТОВ«Фарконт Київ» про стягнення заборгованості у розмірі 121657,00грн. відмовлено.

При прийнятті вказаного рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача 121657,00грн. як згідно договору страхування відповідальності експедитора №00012/25/354 від 02.09.2013, так і згідно ст.1212 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №910/23547/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути 121657,00грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на ті ж самі обставини та підстави, що і в позовній заяві. Зокрема, позивач посилається на порушення відповідачем як страхувальником умов договору страхування відповідальності експедитора №00012/25/354 від 02.09.2013, оскільки останній не виплатив увесь обсяг страхової премії за договором, не надав страховику інформацію про об'єкт страхування, який експедирує, усіх договорів перевезення на вимогу страховика, а також документ про результати розслідування від державного органу тієї держави, де сталася подія із застрахованим майном.

Позивач вважає, що випадок з майном страхувальника не відноситься до переліку ризиків, які передбачені договором. За твердженнями позивача, виплата страхового відшкодування у розмірі 121657,00грн. відповідачеві не відповідає порядку та умовам, визначеним ч.1 ст.25 Закону «Про страхування», а тому є безпідставно набутою відповідачем та підлягає поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 у справі №910/23547/17 апеляційну скаргу ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №910/23547/17 залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/23547/17; призначено справу №910/23547/17 до розгляду на 14.08.2018.

Розпорядженням №09.1-08/2256/18 від 13.08.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23547/17 у зв'язку з перебуванням судді ЯковлєваМ.Л., який не є головуючим (суддею-доповідачем) у справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2018, у зв'язку з перебуванням судді ЯковлєваМ.Л у відпустці, для розгляду апеляційної скарги ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №910/23547/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя ЧорнаЛ.В. судді РазінаТ.І., ГончаровС.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 у справі №910/23547/17 апеляційну скаргу ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №910/23547/17 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

14.08.2018 ТОВ«Фарконт Київ» подало відзив на апеляційну скарги, в якому заперечує проти задоволення її вимог, просить оскаржене судове рішення залишити без змін. Відповідач вважає, що подана позивачем апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо незаконності оскарженого судового рішення та відтворює зміст позовної заяви.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 розгляд справи №910/23547/17 відкладено на 11.09.2018.

В судове засідання 11.09.2018 представник сторін не з'явились, сторони про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

02.09.2013 між ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» (страховик) до ТОВ«Фарконт Київ» (страхувальник) було укладено договір страхування відповідальності експедитора №00012/25/354, за умовами якого страховик бере на себе зобов'язання у випадку настання передбачених умовами страхування подій відшкодувати збиток страхувальника, а страхувальник зобов'язується сплатити страхові платежі в зазначені в страховому полісі терміни і виконувати інші умови договору. (а.с.40-51)

Відповідно до п.1. Розділу ІІ Умов страхування об'єктом страхування за даним договором можуть визнаватися майнові інтереси страхувальника, пов'язані з цивільною відповідальністю страхувальника за відшкодування заподіяної ним шкоди майну третіх осіб, пов'язаної з наданням транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень вантажів, на умовах чинного законодавства України.

Як зазначено в п.2. Розділу ІІ Умов страхування, страхуванням може забезпечуватися відповідальність за пошкодження - настання відповідальності страхувальника за втрату, недостачу, пошкодження або псування майна, прийнятого до експедирування.

Частиною 3 договору визначено строк дії договору - з 02.09.2013 по 01.09.2014; страхові ризики - застрахованою є відповідальність ТОВ«Фарконт Київ» за майно; загальні ліміти відповідальності страховика - по всіх претензіях за ДАним договором у цілому - 799300,00грн. (екв. USD 100000); спеціальна франшиза у зв'язку із крадіжкою, пограбуванням, розкраданням становить 11989,50грн. (екв. USD 1500); територіальні межі - весь світ (за виключенням зон військових конфліктів і громадських заворушень, або зон, які знаходяться під санкцією ООН).

Як встановлено у постанові Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2017 у справі №910/10138/17 за позовом ТОВ«Фарконт Київ» до ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» про стягнення суми основного боргу в розмірі 650906,42грн., 3% річних 39696,18грн. та інфляційних втрат 403253,53грн., відповідно до договору страхування відповідальності експедитора №00012/25/354 від 02.09.2013, 13.05.2013 між ТОВ«Фарконт Київ» як експедитором та ТОВ«Карі Україна Україна» як клієнтом, було укладено договір №13513 транспортного експедирування (договір №13513), за умовами якого експедитор зобов'язується за плату та за рахунок клієнта здійснити або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов'язаних з організацією забезпеченням перевезень експортно-імпортних, транзитних та внутрішніх перевезень, вантажу Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу. (а.с.96-100).

На виконання договору №13513 ТОВ«Фарконт Київ» організувало перевезення з м.Клайпеда, Литва до України належного ТОВ«Карі Україна Україна» товару відповідно до інвойсу №НК00005314 від 09.12.2013 на загальну суму 97413,96 дол. США та інвойсу №НК00005490 від 09.12.2013 на загальну суму 127931,24 дол. США, що перевозився у контейнерах №DRYU9449989 та №TCLU6330780 відповідно.

Для здійснення вказаного перевезення ТОВ«Фарконт Київ» на підставі договору №30/07/2013/01 залучило ТОВ«Консорт», Латвія, яке у свою чергу, звернулося до підприємства «Елевен Норд», Естонія, із замовленнями №ЄІ401-154І та ЄІ401-155І про здійснення відповідного перевезення.

Підприємство «Елевен Норд», у свою чергу, звернулося до підприємства «Еміанор», Чехія, із заявкою про здійснення відповідного перевезення вищезазначеного вантажу та останній прийняв вантаж.

Водночас, зазначений перевізник - підприємство «Еміанор», припинило контакти з субконтрактором - підприємством «Елевен Норд», та зник разом з вантажем.

На підставі наведених обставин, 07.02.2014 відповідач звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування №384/14 у зв'язку з настанням страхової події 06.02.2014, а саме, крадіжки вантажу у місці - Klaipedos, Konteineriu, Terminalas, Perkelos, 8, Klaipeda (а.с.33).

Листом №069 від 20.03.2014 страховик повідомив страхувальника про прийняте рішення, а саме, про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Однак, в подальшому, відповідно до страхового акту №376/14 від 09.09.2014 (а.с.37) позивач визнав заявлену подію страховим випадком - незаконне заволодіння ТЗ, та здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 121657,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №762 від 02.10.2014 на суму 15000,00грн., №795 від 09.10.2014 на суму 10000,00грн., №773 від 03.10.2014 на суму 10000,00грн., №776 від 06.10.2014 на суму 15000,00грн., №781 від 07.10.2014 на суму 15000,00грн., №667 від 09.09.2014 на суму 3657,00грн., №685 від 15.09.2014 на суму 8000,00грн., №695 від 16.09.2014 на суму 5000,00грн., №702 від 17.09.2014 на суму 9000,00грн., №707 від 19.09.2014 на суму 8000,00грн., №717 від 23.09.2014 на суму 8000,00грн., №736 від 26.09.2014 на суму 10000,00грн., №746 від 29.09.2014 на суму 5000,00грн. (а.с.20-32).

Також, за наслідками розгляду скарги ТОВ«Фарконт Київ» 25.09.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, складено акт про правопорушення, вчинені ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» на ринку фінансових послуг №703/13-15/13/6, у якому встановлено, що ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» не у відповідності до договору визначено розмір страхового відшкодування та виплачено його відповідачу, чим порушено вимоги ч.1 ст.25 Закону «Про страхування» та п.2.16 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №40 від 28.08.2003 (а.с.184-185).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, №2485 від 13.10.2015 постановлено зобов'язати ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 04.11.2015. (а.с.186-187).

Так, позивачем було складено страховий акт №376/16 від 12.04.2016, відповідно до якого визначено суму страхового відшкодування у розмірі 772563,41грн. за страховим випадком 06.02.2014 та вирішено перерахувати кошти на вигодонабувачу - ТОВ«Карі Україна» (а.с.34).

Як вбачається з матеріалів справи, обставини страхового випадку - незаконне заволодіння ТЗ, були підставою для відмови ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» у виплаті страхового відшкодування відповідачеві, про яке було повідомлено відповідача (лист №069 від 20.03.2014).

Проте, як зазначено самим позивачем у позовній заяві, після уважного вивчення поданих страхувальником документів страховик прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 121657,00грн., склавши страховий акт №376/14 від 09.09.2014.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до страхового акту №376/14 від 09.09.2014 (а.с.37) позивач визнав заявлену подію страховим випадком - незаконне заволодіння ТЗ, на підставі договору страхування відповідальності експедитора №00012/25/354 та Правил страхування.

Наведене свідчить про те, що відповідачем (страхувальником) було подано позивачеві (страховику) всі документи, що необхідні для виплати страхового відшкодування у розмірі 121657,00грн., а страховий випадок - незаконне заволодіння ТЗ, відноситься до переліку ризиків, які забезпечуються страхуванням за договором.

При цьому, позивачем не подано суду доказів в порядку ст.ст.76 - 79 ГПК України на підтвердження посилань на порушення відповідачем умов договору, зокрема, неподання страховику інформації про об'єкт страхування, який експедирується; неподання усіх договорів перевезення на вимогу страховика, неподання документів про результати розслідування від державного органу тієї держави, де сталася подія із застрахованим майном тощо.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогами про подання вказаних вище документів (п.2 розділу ІХ договору), як і не містять доказів звернення позивача з запитами про відомості, що мають відношення до об'єкта страхування, у правоохоронні органи й інші офіційні установи (п.1 розділу ХІV договору).

Окрім того, як вказано у акті про правопорушення №703/13-15/13/6, вчинені ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» на ринку фінансових послуг, ТДВ«Страхове товариство «Мегаполіс» не у відповідності до договору визначено розмір страхового відшкодування та виплачено його відповідачу, порушено вимоги ч.1 ст.25 Закону «Про страхування» та п.2.16 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №40 від 28.08.2003.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з п.2.16 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №40 від 28.08.2003, здійснення страховиком страхових виплат провадиться у порядку та на умовах, визначених ст.25 Закону України «Про страхування». Страховик зобов'язаний на підставі ведення журналу реєстрації страхових вимог (заяв) страхувальників щодо виплати страхової суми або страхового відшкодування формувати резерв збитків (резерв заявлених, але не виплачених збитків) та забезпечувати його ліквідне розміщення.

Відповідно до п.2 розділу ХІІІ договору страхувальник зобов'язаний повернути страховикові отримане страхове відшкодування (або його відповідну частину), якщо протягом передбачених законодавством строків позовної давності буде виявлена обставина, що за законом або за умовами даного договору повністю або частково позбавляє страхувальника права на одержання страхового відшкодування.

На переконання колегії суддів, встановлені в акті №703/13-15/13/6 порушення відповідачем вимог ч.1 ст.25 Закону «Про страхування» та п.2.16 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності не є тими обставинами в розумінні п.2 розділу ХІІІ договору, що за законом або за умовами договору позбавляють страхувальника права на одержання страхового відшкодування.

Зі змісту акту вбачається, що обставини безпідставного отримання відповідачем страхового відшкодування Нацкомфінпослуг не досліджувалися, а лише встановлювалися обставини відповідності визначення та виплати страховиком страхового відшкодування умовам договору.

Окрім наведеного, доводи позивача про те, що до правовідносин сторін підлягає застосуванню ст.1212 ЦК України колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст.11 ЦК України.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Проте, позивачем не надано суду доказів визнання укладеного правочину - договору страхування відповідальності експедитора №00012/25/354 від 02.09.2013, недійсним або його розірвання, на виконання умов якого були перераховані спірні грошові кошти. Спірні грошові кошти отримані відповідачем в межах договірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що оскільки між сторонами був укладений договір, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення (постанова Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі №5006/18/13/2012).

Одночасно, заява ТОВ«Фарконт Київ» про застосування позовної давності у даній справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.1ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить, відповідачем не порушено, судом відмовлено позивачу у позові у зв'язку з недоведеністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і, відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №910/23547/17.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

постановив:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2018 у справі №910/23547/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» без задоволення.

2. Матеріали справи №910/23547/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати учасникам апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено та підписано 13.09.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді С.А. Гончаров

Т.І. Разіна