УХВАЛА

06.09.2018Справа № 13/127

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, суддів Спичака О.М. та Гулевець О.В. при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Концерну "Техвоєнсервіс" на дії Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі №13/127

за позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Концерн "Техносервіс"

про стягнення 13 803 062,33 грн

за зустрічним позовом: Концерну "Техвоєнсервіс"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

за участю третьої особи Міністерства оборони України

про розірвання договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006

Представники учасників справи:

від заявника (боржник): Недашківська І.В, довіреність № 52 від 08.08.18;

від стягувача: не з'явився;

від державної виконавчої служби: не з'явився;

від третьої особи за зустрічним позовом: Сорока А.В., довіреність № 220/331/д;

від прокуратури: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2009 в задоволенні первісних позовних вимог Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до відповідача - Концерну "Техвоєнсервіс" про стягнення 13 803 062,33 грн та зустрічних позовних вимог Концерну "Техвоєнсервіс" до відповідача - Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про розірвання договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006 відмовлено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009, яка залишена без змін, постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2009, вищевказане рішення Господарського суду міста Києва скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до відповідача - Концерну "Техвоєнсервіс" про стягнення 13 803 062,33 грн задоволено повністю, в задоволенні зустрічних позовних вимог Концерну "Техвоєнсервіс" до відповідача - Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про розірвання договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006 відмовлено.

30.04.2009 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 по справі №13/127 Господарським судом м.Києва було видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2010 Концерну "Техвоєнсервіс" було відмовлено в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2011 виконання постанови від 16.04.2009 Київського апеляційного господарського суду по справі №13/127 було відстрочено до 04.01.2012.

18.06.2014 до Господарського суду м.Києва надійшла заява б/н від 18.06.2014 Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання судового рішення. Відповідно до вказаної заяви боржник просив відстрочити виконання наказу Господарського суду м.Києва від 30.04.2009 по справі №13/127, виданого згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 строком на один рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2014 у задоволенні заяви б/н від 18.06.2014 Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання судового рішення, а саме постанови від 16.04.2009 Київського апеляційного господарського суду по справі №13/127, строком на один рік відмовлено.

16.01.2015 до Господарського суду м.Києва надійшла заява Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання постанови від 16.04.2009 Київського апеляційного господарського суду у справі №13/127.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 заяву Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 у справі №13/127 і додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду.

02.08.2018 до суду надійшла скарга Концерн "Техвоєнсервіс" про визнання постанов державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт коштів Концерну "Техвоєнсервіс", філії Концерну "Техвоєнсервіс" "Центральний ремонтний завод засобів зв'язку", філії Концерну Техвоєнсервіс "Науковий центр", філії Концерну "Техвоєнсервіс" "Логістик Центр", філії Концерну "Техвоєнсервіс" Черкаський автомобільний ремонтний завод", філії Концерну "Техвоєнсервіс" " 99 автомобільна ремонтна база" від 16.07.2018 року від 05.06.2018 року ВП №55003446 неправомірними.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 року №05-23/1358 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2018 року, справу №13/127 передано головуючому судді М.А. Дідиченко, судді О.М.Спичак та судді М.М.Нарольському.

У зв'язку із звільненням судді М.А.Дідиченко та судді М.М.Нарольського, 02.08.2018 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями відповідно до якого справу №13/127 передано головуючому судді О.Є.Блажівській, судді О.М.Спичак та О.В.Гулевець.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 прийнято справу №19/127 за позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до Концерн "Техносервіс" про стягнення 13 803 062,33 грн, за зустрічним позовом Концерну "Техвоєнсервіс" до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про розірвання договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006 для розгляду скарги Концерну "Техвоєнсервіс" на дії Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, розгляд скарги призначено на 09.08.18.

09.08.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції у м.Києві надійшла копія матеріалів виконавчого провадження №55003446.

У судове засідання з'явилися представники стягувача та боржника. Представник Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" заявив усне клопотання про відкладення розгляду скарги, у зв'язку з необхідністю надання додаткового часу для подання пояснень.

Враховуючи те, що копії матеріалів виконавчого провадження №55003446 надані суду лише 09.08.2018, з метою повного та всебічного розгляду скарги з дотриманням процесуальних прав всіх учасників провадження, судом була постановлена ухвала про відкладення розгляду скарги на 06.09.2018 та запропоновано часників справи надати додаткові докази.

До судового засідання 06.09.2018 з'явився представник скаржника та надав додаткові докази, скаргу просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти викладені в скарзі.

Також, до судового засідання з'явився представник Міністерства оброни України та надав свої усні пояснення по суті заявлених в скарзі вимог.

Військовий прокурор Житомирського гарнізону, стягувач та органи державної виконавчої служби не направили своїх представників для участі в судовому засіданні 06.09.2018, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно приписів частини 1 та 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності Військового прокурора Житомирського гарнізону, стягувача та органів державної виконавчої служби.

Судом також враховано, що відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Розглянувши заявлені у скарзі вимоги, заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані документи, суд дійшов висновку про наступне.

Заявник звернувся до суду зі скаргою про:

- визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 25.06.2018 року, ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику Концерну «Техвоєсервіс»;

- визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 16.07.2018 року ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії «Науковий центр» Концерну «Техвоєсервіс»;

- визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 16.07.2018 року ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» «Центральний ремонтний завод засобів зв'язку» ;

- визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» «Логістик Центр»;

- визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод»;

- визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» « 99 автомобільна ремонтна база»;

- зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право Концерну «Техвоєнсервіс» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків Концерну «Техвоєнсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника від 25.06.2018 по ВП№55003446;

- зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право Концерну «Техвоєнсервіс» «Науковий центр» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків Концерну «Техвоєнсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника від 16.07.2018 по ВП№55003446;

- зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Логістик Центр» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків боржника філії «Логістик Центр» Концерну «Техвоєсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника по ВП №55003446;

- зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків боржника філії «Черкаський автомобільний ремонтний завод» Концерну «Техвоєсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника по ВП №55003446;

- зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право філії Концерну «Техвоєнсервіс» « 99 автомобільна ремонтна база» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків боржника філії « 99 автомобільна ремонтна база» Концерну «Техвоєсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника по ВП №55003446.

Вимоги скарги обґрунтовані Концерном «Техвоєнсервіс» тим, що державним виконавцем накладений арешт на банківські рахунки, з яких безпосередньо здійснюється виплата заробітної плати працівникам заявника та його філій.

При цьому на підтвердження цільового призначення банківських рахунків скаржником до суду надані довідки з установ банків.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам).

Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Судом встановлено, що Концерном «Техновоєнсервіс» були відкриті наступні рахунки: №5880 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»), №6580 (Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»), №3696 (Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»), №6204 та №1852 (Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), №1001 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк»), №1889, №2662, ,№0192, №0023, №444 (публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»). Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи відповідними довідками вказаних банківських установ.

Вказані банківські рахунки відкривались боржником для виплати заробітної плати, лікарняних, податків та зборів. Отже, вказані рахунки є рахунками зі спеціальним режимом, які використовуються як зарплатні проекти та для розрахунків за лікарняні.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем був накладений арешт на банківські рахунки, а саме:

- №9001 - ПАТ "ЮНЕКС БАНК", №260421899, №260081899 - АТ "КІБ", №6580 - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», №4441, №1889, №2662, №0192, №0023 - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", №1549, №1549 - АТ "СБЕРБАНК", №1001 - ПуАТ "КБ "АКОРДБАНК", №8775 - ПАТ "ПУМБ" (постановою ВП №55003446 від 25.06.2018);

- №1852 - АТ «Ощадбанк», №3696 - АКБ «Індустріалбанк», №260031904 - АТ "КІБ", №8932, №6383 - ПАТ "Укрексімбанк" (постановою ВП №55003446 від 16.07.2018);

- №3327 - Акціонерний банк "Південний", №7794, №226 - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", №201 - АТ «Ощадбанк», №4001 - ПуАТ "КБ "АКОРДБАНК (постановою ВП №55003446 від 16.07.2018).

Постанови ВП №55003446 від 16.07.2018 отримані боржником 23.07.2018, що підтверджується відтиском штемпеля вхідної кореспонденції скаржника на копіях супровідних листів, наявних в матеріалах справи.

При цьому, скаржником не надано доказів отримання постанови ВП №55003446 від 25.06.2018. Водночас, з копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що вказана постанова була направлена виконавцем на адресу боржника 25.06.2018. Будь яких доказів на підтвердження зворотного сторонами суду не надано та під час судового розгляду не повідомлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1. ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 7 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.1. ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 р., встановлюється право, а не обов'язок клієнта-юридичної особи для здійснення деяких видів виплат, зокрема і заробітної плати, відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі не укладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. Для здійснення ж виплат заробітної плати з будь-якого рахунку юридичної особи, фізичній особі банк відкриває спеціальний рахунок (п.п.6.7, 6.9).

Отже, жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливість відкриття окремого зарплатного рахунку. Юридична особа-клієнт банку відкриває поточний рахунок, до якого відкривається проект з виплати заробітної плати.

Як встановлено вище, відповідно до наявних в матеріалах справи довідок рахунки №5880 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»), №6580 (Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»), №3696 (Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»), №6204 та №1852 (Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), №1001 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк»), №1889, №2662, (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк») відкривалися для виплати заробітної плати, лікарняних, податків та зборів. Отже, вказані банківські рахунки є рахунками із спеціальним режимом, які використовуються у тому числі як зарплатні проекти та для розрахунків за лікарняні.

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно з ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

На час розгляду скарги державною виконавчою службою не знято арешт з коштів, що містяться на рахунках №5880 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»), №6580 (Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»), №3696 (Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»), №6204 та №1852 (Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), №1001 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк»), №1889, №2662, (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»), що використовуються для виплати заробітної плати та є рахунками зі спеціальним режимом, які використовуються як зарплатні проекти.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. Аналогічна правова позиція міститься в п.9.13. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що державний виконавець не мав правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, призначені для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників боржника, для сплати яких застосовуються рахунки №5880 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»), №6580 (Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»), №3696 (Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»), №6204 та №1852 (Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), №1001 (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк»), №1889, №2662, (Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»), що мають спеціальний режим використання.

Згідно з п.10.11. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем, слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, органу доходів і зборів, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, орган доходів і зборів.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Разом з цим згідно з частиною 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За наведеними нормами державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не має права накладати арешт на рахунки із спеціальним режимом використання, якими також можуть бути рахунки для зарахування страхових виплат, заробітної плати та інших виплат на карткові рахунки співробітників клієнта, з метою забезпечення дотримання наведеного положення державному виконавцю відповідно до статті 18 Закону надано безперешкодний доступ до інформації про боржника, в тому числі конфіденційної, що є необхідною для вчинення виконавчих дій відповідно до меж повноважень та в порядку, встановлених Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням інших нормативно-правових актів.

Так, згідно з приписами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Разом з цим саме на державного виконавця покладено обов'язок щодо вчинення дій із забезпечення виконання судового рішення відповідно до приписів та в порядку, встановленому Законом, а недотримання банківськими установами вимог щодо повідомлення виконавця про призначення рахунку та, відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляли державного виконавця можливості самостійно з'ясувати інформацію про наявність рахунків Боржника, а також статус цих рахунків, враховуючи приписи частини 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду в справі №922/808/16 від 27.03.2018.

Разом з тим, положеннями статті 341 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, Концерн «Техвоєнсервіс» звернувся до суду зі скаргою 02.08.2018, в межах якої просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 25.06.2018 року ВП55003446. При цьому скаржник не надав жодних доказів на підтвердження факту отримання вказаної постанови у строк пізніше, ніж вона була скерована державним виконавцем. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що подана заявником скарга в частині оскарження постанови від 25.06.2018 подана останнім поза встановленими законодавцем строками.

Суд вважає за необхідне зауважити, що супровідний лист №149/6 від 16.07.2018, до копії якого заявником була додана спірна постанова від 25.06.2018, містить лише інформацію про направлення постанови від 16.07.2018.

З огляду на вказане, беручи до уваги той факт, що заявником не було подано до суду заяви про поновлення пропущеного строку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 25.06.2018 року, ВП55003446 з підстав пропущеного заявником строку на її оскарження. При цьому суд відзначає, що відмова у задоволенні вказаної вимоги не позбавляє права особи повторно звернутися до суду після усунення недоліків, що призвели до відмови у задоволенні вимоги.

Щодо вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 16.07.2018 року ВП55003446, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: №3327 - Акціонерний банк "Південний", №7794, №226 - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", №201 - АТ «Ощадбанк», №4001 - ПуАТ "КБ "АКОРДБАНК.

Згідно приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, у розумінні статті 74 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження того, що саме вказані рахунки є рахунками зі спеціальним режимом використання, а тому у суду відсутні підстави вважати спірну постанову неправомірною, у зв'язку із чим суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що державним виконавцем спірною постановою накладений арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку №6201 АТ «Ощадбанк», однак такий банківський рахунок боржником в банку не відкривався, про що в матеріалах справи наявна відповідна довідка ПАТ «Державний ощадний банк України». Натомість, в установі вказаного банку скаржником був відкритий рахунок №6204, про що наявна відповідна довідка в матеріалах справи.

Разом з тим, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 16.07.2018 року ВП55003446, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): №1852, МФО 322669, Філія - Головне управління по місту Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»; №03696, МФО 313849, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК».

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що в матеріалах справи наявні докази того, що рахунки №1852, МФО 322669, Філія - Головне управління по місту Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»; №03696, МФО 313849, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» є рахунками зі спеціальним режимом використання, безпосередньо щодо виплати заробітної плати, а тому накладення арешту на грошові кошти на таких рахунках державним виконавцем заборонено.

Також суд не вбачає підстав для задоволення вимог скаржника про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП55003446, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» «Логістик Центр», філії Концерну «Техвоєсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», філії Концерну «Техвоєсервіс» « 99 автомобільна ремонтна база».

Підставою відмови у задоволенні вказаних вимог є те, що скаржником не вказано якими саме постановами державного виконавця були накладені арешти на грошові кошти, які містяться на рахунках вказаних філій боржника, не надано суду доказів отримання таких постанов, не вказано на яких саме рахунках, в яких банківських установах були арештовані грошові кошти та не надано належних доказів щодо режиму використання таких рахунків.

Також, суд відзначає, що вимоги скаржника про зобов'язання державного виконавця поновити порушене право Концерну «Техвоєнсервіс» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків Концерну «Техвоєнсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника за своєю правовою природою є похідною вимогою від вимог про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника, суд дійшов висновку, що такі вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві зняти арешт з грошових коштів, які містяться на рахунку(ах): №1852, МФО 322669, Філія - Головне управління по місту Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»; №03696, МФО 313849, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК».

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що скаржником не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав вимоги скарги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 16.07.2018 року ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії «Науковий центр» Концерну «Техвоєсервіс» в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): №1852, МФО 322669, Філія - Головне управління по місту Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»; №03696, МФО 313849, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та зобов'язує державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві зняти арешт з грошових коштів, які містяться на рахунку(ах): №1852, МФО 322669, Філія - Головне управління по місту Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»; №03696, МФО 313849, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК».

При цьому, суд відзначає, що інші доводи скаржника не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 234, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Концерну "Техвоєнсервіс" на дії Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві - задовольнити частково.

2. У задоволенні вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 25.06.2018 року, ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику Концерну «Техвоєсервіс» - відмовити.

3. Визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 16.07.2018 року ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії «Науковий центр» Концерну «Техвоєсервіс» в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): №1852, МФО 322669, Філія - Головне управління по місту Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»; №03696, МФО 313849, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК».

4. У задоволенні вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 16.07.2018 року ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» «Центральний ремонтний завод засобів зв'язку» - відмовити.

5. У задоволенні вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» «Логістик Центр» - відмовити.

6. У задоволенні вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» - відмовити.

7. У задоволенні вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника ВП55003446, яка прийнята державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дяконом Назарієм Миколайовичем, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та належать боржнику філії Концерну «Техвоєсервіс» « 99 автомобільна ремонтна база» - відмовити.

8. У задоволенні вимоги про зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право Концерну «Техвоєнсервіс» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків Концерну «Техвоєнсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника від 25.06.2018 по ВП№55003446 - відмовити.

9. Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві зняти арешт з грошових коштів, які містяться на рахунку(ах): №1852, МФО 322669, Філія - Головне управління по місту Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»; №03696, МФО 313849, АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК».

10. У задоволенні вимоги про зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Логістик Центр» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків боржника філії «Логістик Центр» Концерну «Техвоєсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника по ВП №55003446 - відмовити.

11. У задоволенні вимоги про зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків боржника філії «Черкаський автомобільний ремонтний завод» Концерну «Техвоєсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника по ВП №55003446 - відмовити.

12. У задоволенні вимоги про зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві поновити порушене право філії Концерну «Техвоєнсервіс» « 99 автомобільна ремонтна база» шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків боржника філії « 99 автомобільна ремонтна база» Концерну «Техвоєсервіс», який накладений постановою про арешт коштів боржника по ВП №55003446 - відмовити.

13. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку передбаченому ст.ст. 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту ухвали: 18.09.2018

Головуючий суддя О.Є. Блажівська

Суддя О.М. Спичак

Суддя О.В. Гулевець