ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.18.            Справа № 917/1131/18

м. Полтава

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СПЕЦСТАЛЬТРЕЙД", вул. Героїв Крут, 16-А, м. Дніпро, 49005;

про видачу судового наказу за вимогою

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРМЕТ ХАРКІВ", вул. Половки, буд. 70, м. Полтава, 36034;

про стягнення заборгованості у розмірі 108371,66 грн., що виникла внаслідок порушення боржником грошового зобов’язання за договором поставки товару № 149 від 11.12.2017., в тому числі 85493,00 грн. основної заборгованості за поставлений товар, 13123,95 грн. штрафу, 745,86 грн. 3% річних та 8988,79 грн. пені,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2018 до Господарського суду Полтавської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СПЕЦСТАЛЬТРЕЙД" із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРМЕТ ХАРКІВ" про стягнення заборгованості в розмірі у розмірі 108371,66 грн., в тому числі 85493,00 грн. основної заборгованості за поставлений товар, 13123,95 грн. штрафу, 745,86 грн. 3% річних та 8988,79 грн. пені, що виникла внаслідок порушення боржником грошового зобов’язання за договором поставки товару № 149 від 11.12.2017.

19.09.2018 за вказаною заявою Господарським судом міста Полтавської області був виданий судовий наказ за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СПЕЦСТАЛЬТРЕЙД" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРМЕТ ХАРКІВ" 85493,00 грн. заборгованості за поставлений товар.

Дослідивши подану заяву в іншій частині - щодо вимог про стягнення з боржника нарахованих 13123,95 грн. штрафу, 745,86 грн. 3% річних та 8988,79 грн. пені, суд приходить до висновку, що у цій частині заява про видачу судового наказу задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ згідно ч. 1 ст. 147 ГПК України є особливою формою судового рішення, яке видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Отже, законодавцем запроваджена можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження.

Грошовим, в силу приписів ст.ст. 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є зобов'язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) щодо сплати грошей на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З аналізу вказаних норм вбачається, що штраф та пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видами штрафних санкцій, які сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, а відтак не є заборгованістю за договором.

Отже, вимоги про сплату штрафу, пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням.

Таким чином, заявлені вимоги про стягнення з ТОВ "ЧЕРМЕТ ХАРКІВ" 13123,95 грн. штрафу, 745,86 грн. 3% річних та 8988,79 грн. пені за порушення боржником грошового зобов’язання за Договором поставки товару № 149 від 11.12.2017. не відповідають вимогам статті 148 ГПК України.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог (ч. 3 ст. 152 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "СПЕЦСТАЛЬТРЕЙД" у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРМЕТ ХАРКІВ" про стягнення 13123,95 грн. штрафу, 745,86 грн. 3% річних та 8988,79 грн. пені за порушення боржником грошового зобов’язання за Договором поставки товару № 149 від 11.12.2017.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст..ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук