Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р. м. Рівне Справа № 918/347/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марача В.В.,

при секретарі Коваль С.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державної акціонерної холдингової компанії "Артем"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євроінформ - Безпека"

про стягнення 22 537,73 грн..

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2;

від відповідача: представник не з'явився.

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 35,37 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Державна акціонерна холдингова компанія "Артем" (надалі - Позивач або ДАХК "Артем") звернулася в Господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євроінформ-Безпека" (надалі - Відповідач або ТОВ "Євроінформ - Безпека") в якому просить стягнути з останнього 22 537,73 грн. заборгованості.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що Позивачем, відповідно до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 15-57378 від 30.03.2015 р., здійснено перевезення вантажу (ящик п/е фірмовий 20 гн № 5 (ХХ) в кількості 1100 шт. та піддони фірмові в кількості 22 шт. на автомобілі Мерседес 11922 КА, з пункту навантаження м. Київ, вул. Богатирська, 3 до пункту розвантаження Сумська обл., м. Охтирка, вул. Батюка, 23, однак Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати за перевезення виконав частково, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 22 537,73 грн..

Від Позивача до суду надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких останній зазначає наступне.

30.03.2015 між ДАХК "Артем" та ТОВ "Євроінформ-Безпека" було укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №15-57378. ДАХК "Артем" здійснила перевезення вантажу, що підтверджується товарно - транспортною накладною №143/28 від 19.05.2015, підписаною відповідальними особами та скріпленою печатками. Відповідно до п.1.1 Договору, "Відправником" є клієнт Замовника (тобто клієнт ТОВ "Євроінформ-Безпека"), що виступає вантажовідправником. Замовник (ТОВ "Євроінформ-Безпека") укладає цей договір за дорученням відправника або на виконання взятих на себе зобов'язань щодо перевезення вантажу відправника. Так, клієнтом Замовника (ТОВ "Євроінформ-Безпека") виступало ПАТ "Оболонь". Пунктом навантаження, відповідно до відмітки на ТТН, є м. Київ, вул. Богатирська, 3 (ПАТ "Оболонь"). Пунктом розвантаження - м. Охтирка, вул. Батюка, 23, Сумська область (ПАТ "Охтирський пивоварний завод").

Згідно із Правилами № 363, прийманням вантажу є подання вантажовідправником (ПАТ "Оболонь") підготовленого для відправлення вантажу та товарно-транспортних документів перевізнику з наступним навантаженням на транспортний засіб та оформлення документів про прийняття вантажу перевізником для відправлення. Отже, саме вантажовідправник (ПАТ "Оболонь") підготував до відправлення вантаж та оформив ТТН.

Згідно з Правилами № 363, здаванням вантажу є подання вантажоодержувачу (ПАТ "Охтирський пивоварний завод") перевізником вантажу, згідно з товарно - транспортним документом, з наступним розвантаженням і оформленням документів про його передачу вантажоодержувачу. Відтак, вантажоодержувачем є ПАТ "Охтирський пивоварний завод" який прийняв товар, про що свідчить відмітка на ТТН.

Фактичне транспортування вантажу здійснювалося ДАХК "Артем", яка в даних правовідносинах виступала перевізником. При цьому, ДАХК "Артем" не оформляла ТТН так як не була вантажовідправником.

В той же час, зазначення в ТТН в графі "Перевізник" ТОВ "Євроінформ-Безпека" є технічною помилкою вантажовідправника, який оформляв ТТН, тобто помилкою ПАТ "Оболонь". Відповідач вважає, що недоліки в оформленні ТТН не свідчать про невиконання з боку ДАХК "Артем" взятих на себе господарських зобов'язань з перевезення вантажу.

Згідно п. 4.3 Договору, ДАХК "Артем" зобов'язана передавати ТОВ "Євроінформ-Безпека" наступні документи: рахунок-фактуру, податкову накладну, акт наданих послуг, оригінал третього екземпляру товарно-транспортної накладної з відмітками про прийняття вантажу вантажоодержувачем, інші документи, передбачені цим договором та чинним законодавством України, не пізніше 10 днів з дня фактичного надання послуг.

Так, 21.05.2015 ДАХК "Артем" та ТОВ "Євроінформ-Безпека" було підписано та скріплено печатками акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1186. При цьому, вказаний акт підписаний обома сторонами без жодних зауважень чи претензій щодо якості наданих послуг.

21.05.2015 ДАХК "Артем" виставлено рахунок-фактуру №СФ-0000343 на суму 100 595,00 грн.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що ТОВ "Євроінформ-Безпека" здійснює оплату за послуги на підставі зазначеного у п. 4.3. переліку документів протягом 5-7 банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг.

17.06.2015 ТОВ "Євроінформ-Безпека" здійснило часткову оплату за послуги в сумі 78 057,27 грн., що свідчить про визнання останніми своїх господарських зобов'язань за Договором та настання строку оплати за отримані послуги.

Факт передання ДАХК "Артем", таких документів підтверджується відповідними підписами та печатками ТОВ "Євроінформ-Безпека" на вказаних документах, а також частковою оплатою за товар.

Окрім зазначеного, Позивачем додатково надано суду свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу за державним номером 11922 КА та витяги з наказів ДАХК "Артем" про прийняття на роботу та звільнення ОСОБА_3 (водія автомобіля).

Таким чином, Позивач вважає, що перелічені документи в сукупності підтверджують надання ДАХК "Артем" транспортних послуг, а також невиконання з боку ТОВ "Євроінформ-Безпека" зобов'язань за Договором в частині своєчасної оплати за отримані послуги.

Представник Позивача в судовому засіданні 11.09.2018 року позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник Відповідача в судове засідання 11.09.2018 року повторно не з'явився, відзиву на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. До господарського суду повернулися ухвали суду від 30.05.2018 р., від 11.07.2018 р., від 25.07.2018 р. та від 14.08.2018 р., які направлялися на адресу Відповідача, вказану в позовній заяві - 33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри, 14, оф. 111, з відміткою поштового відділення "за терміном зберігання".

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Відповідача є - 33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри, 14, офіс 111.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема Позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того частиною пунктом 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином суд вважає, що Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача та відзиву з його боку за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника Позивача, зясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. При цьому господарський суд керувався наступним.

30 березня 2015 року ДАХК "Артем" (Перевізник) та ТОВ "Євроінформ - "Безпека"" (Замовник), уклали Договір № 15-57378 перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір), за умовами якого, Перевізник зобов'язується доставляти автомобільним транспортом ввірений йому Відправником вантаж з пункту відправлення до пункту призначення і видавати його Вантажоодержувачу, а Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення відповідну плату (п. 2.1. Договору).

ОСОБА_4 у зобов'язаннях, що виникають з цього Договору, є Замовник, крім випадків замовлення ним перевезення від імені Відправника, про що зазначається у відповідній Заявці. Найменування, кількість вантажу або маса (вага), його вартість, пункти відправлення та пункти призначення, інші умови перевезення вантажу за цим Договором узгоджуються ОСОБА_4 в додатках (додаткових угодах) до цього Договору. Належним чином оформлені Заявки на перевезення мають юридичну силу додатків до цього Договору (п. 2.2. та п. 2.4. Договору).

Пунктами 4.3. та 4.4. Договору сторони передбачили, що Перевізник зобов'язаний передавати Замовнику весь комплект належно оформлених документів: рахунок - фактуру, податкову накладну, ОСОБА_4 наданих послуг, оригінал третього екземпляру товарно - транспортної накладної з відмітками (ПІБ та підписом уповноваженої особи, датою та часом здачі вантажу тощо) про прийняття вантажу Вантажоодержувачем, інші документи, передбачені цим Договором та чинним законодавством України, не пізніше 10 (десяти) днів з дня фактичного надання послуг. Замовник здійснює оплату за цим Договором на підставі зазначеного у п. 4.3. переліку документів протягом 5-7 банківських днів з моменту підписання ОСОБА_4 наданих послуг.

Відповідно до п.п. 5.3.4. п. 5.3. Договору, Перевізник зобов'язаний надавати Замовнику разом із документами, необхідними для здійснення платежу, згідно пункту 4.3. Договору, також звіт про кількість залучених до виконання зобов'язань третіх осіб (замісників) за відповідний період з обов'язковим зазначенням їх статусу платника податку.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання ОСОБА_4 і діє протягом 1 (одного) року з моменту укладення цього Договору, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання. Якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів до моменту закінчення цього строку жодна із Сторін не повідомить іншу Сторону про свою відмову від продовження Договору, цей строк щоразу автоматично продовжується ще на 1 (один) рік.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Позивач вказує на те, що він здійснив перевезення вантажу (ящик п/е фірмовий 20 гн № 5 ХХ) в кількості 110 00 шт. та піддони фірмові в кількості 22 шт.) на автомобілі Мерседес 11922 КА, з пункту навантаження (м. Київ, вул. Богатирська, 3) до пункту розвантаження (Сумська область, м. Охтирка, вул. Батюка, 23) та здав вантаж уповноваженій на приймання особі (ОСОБА_5П.), що підтвержується підписами відповідальних осіб та скріплення їх печатками у товарно - транспортній накладній № 143/28 від 19.05.2015 р.

Крім того, Позивач стверджує, що на підтвердження здійснення перевезення за товарно - транспортною накладною № 143/28 від 19.05.2015 р. та прийняття Відповідачем послуг з вказаного перевезення сторонами підписано акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № 1186 від 21.05.2015 р..

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила), затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, визначаються права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Згідно з п.11.1. Вищевказаних Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб'єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім'я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом) (п. 11.4. Правил).

Порядок оформлення первинних документів (в тому числі товарно-транспортних накладних) регулюється Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (далі - Положення № 88).

Так, статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до п. 2.4. Положення, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Разом з тим, Позивачем у підтвердження виконання умов Договору надано товарно - транспортну накладну № 143/28 від 19.05.2015 року на загальну суму 22 924,00 грн.

Проте, в наданій Позивачем товарно-транспортній накладній № 143/28 від 19.05.2015 року, Замовником та Вантажовідправником є ПАТ "Оболонь", Вантажоодержувачем є ПАТ "Охтирський пивоварний завод", а Перевізником є "Євроінформ Безпека".

Разом з тим, Позивачем не надано суду будь яких доказів, які б підтверджували що останній уповноважував ТОВ "Євроінформ-Безпека" здійснювати від його імені перевезення вантажу в тому числі на виконання умов Договору № 15-57378 від 30.03.2015 року.

Таким чином, як вбачається з даної товарно-транспортної накладної, яка відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні є основним документом на перевезення вантажів, Перевізником є саме ТОВ "Євроінформ Безпека", а не Позивач у справі - ДАХК "Артем".

Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1186, Виконавцем - ДАХК "Артем" були надані Замовнику - ТОВ "Євроінформ-Безпека" транспортні послуги за маршрутом: м. Київ - м. Вишгород - м. Олександрія - м. Красноармійськ - м. Димитрів - м. Київ - м. Харків - м. Олександрія - м. Миколаїв - м. Київ - м. Дніпродзержинськ - м. Фастів -м. Київ - м. Кривий Ріг - м. Олександрія - м. Люцерна - м. Енергодар - м. Київ - м. Одеса - м. Київ - м. Енергодар - м. Київ.

Проте, згідно з товарно-транспортною накладною №143/28 перевезення вантажу здійснювалося з пункту навантаження - м. Київ, вул. Богатирська, 3 до пункту розвантаження Охтирка.

Однак в ОСОБА_4 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1186 не міститься інформації про здійснення перевезення вантажу Перевізником - ДАХК "Артем" з м. Київ, вул. Богатирська, 3 до м. Охтирка, вул. Батюка, 23, про яке останній стверджує в позовній заяві та про прийняття зазначених послуг ОСОБА_1 "Євроінформ-Безпека".

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що всупереч вищевказаним нормам законодавства, товарно-транспортна накладна №143/28 та ОСОБА_4 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1186, які подані Позивачем в якості доказу виконання умов Договору № 15-57378 від 30.03.2015 р. щодо здійснення останнім послуг з перевезення вантажу, не містять доказів того, що ДАХК "Артем" здійснювало перевезення вантажу з м. Київ, вул. Богатирська, 3 до м. Охтирка, вул. Батюка, 23 і що дані послуги виконувалися на замовлення Відповідача та прийняті останнім.

Твердження Позивача про те, що у товарно-транспортній накладній №143/28 помилково зазначено перевізником ТОВ "Євроінформ Безпека" не підтверджено належними доказами, як то листи (пояснення) Замовника, Відправника чи Вантажоодержувача, тощо і не приймаються судом до уваги. Сам же факт належності автомобіля, яким здійснювалося перевезення, Позивачу не є доказом того, що саме Позивач є перевізником, так як такий автомобіль може перебувати у користування третіх осіб на підставі правочинів, як то оренда, лізинг, тощо.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що Державною акціонерною холдинговою компанією "Артем" не доведено належними та допустимими доказами факту надання ОСОБА_1 "Євроінформ - Безпека" послуг по перевезенню вантажу за товарно-транспортною накладною №143/28 від 19.05.2015р. на підставі Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 15-57378 від 30.03.2015р., то відповідно, відсутні підстави для стягнення вартості даних послуг з останнього. Відтак позов Державної акціонерної холдингової компанії "Артем" не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Державній акціонерній холдинговій компанії "Артем" в задоволенні позову.

2. Судові витрати покласти на Державну акціонерну холдингову компанію "Артем".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано "19" вересня 2018 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.