ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018р. справа № 917/232/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5 , код 00131819, поштова адреса: м.Кременчук, проспект Свободи, 8)

до Колективного підприємства залізобетонних виробів №2 (м. Кременчук , 7-й Хорольський тупик, буд. 1 код 05514838)

про стягнення 249 575,14 грн.

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", м. Полтава (далі по тексту - ПАТ "Полтаваобленерго" - позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою від 27.02.2018р. за № 13-13-02/598 (вх. № 255/18 від 06.3.2018р.) до Колективного підприємства залізобетонних виробів № 2, м. Кременчук (далі по тексту - КП ЗБВ №2 - відповідач) про стягнення вартості не облікованої активної і реактивної електричної енергії в сумі 249 575,14грн., нарахованої за порушення ОСОБА_1 користування електричною енергією.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем ОСОБА_1 користування електричною енергією, у вигляді пошкодження пломб Держспоживстандарту і Електропостачальної організації та гвинтів кріплення кришки корпусу, про що складено ОСОБА_2 про порушення № 00002186 від 18.12.2015р. Комісією позивача з розгляду актів про порушення ОСОБА_1 користування електричною енергією, за наслідками розгляду ОСОБА_2 про порушення № 00002186 від 18.12.2015р. прийнято рішення, яке оформлене Протоколом № 00002186 від 28.04.2016р. про донарахування відповідачу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ОСОБА_1 користування електричною енергією.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 5950 від 19.06.2018р.) проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, вказує, що позивачем не було встановлено та доведено факт втручання саме відповідача у роботу електролічильників, а також факт передачі за актом про збереження пломб, складеного у порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб, у тому числі пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку - пломб Держспоживстандарту від ІІ кварталу 2015р. Також відповідач зазначає, що предметом даного позову є стягнення оперативно - господарських санкцій, що на його думку, прирівнюються до неустойки/штрафу, а тому суд має застосувати до вимог позивача строк позовної давності, який, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, за зазначеними вимогами становить 1 рік. Також відповідач у відзиві звертає увагу на те, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.12.2010р. відносно нього порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, під час дії якого, на думку відповідача, оперативно-господарські санкції не нараховуються.

Суд встановив, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.12.2010р. порушено провадження у справі № 18/107 про банкрутство Колективного підприємства залізобетонних виробів №2 (КП ЗБВ № 2) (код 05514838) (відповідач у даній справі) на підставі ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013р. Зазначеною ухвалою суду введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з наслідками, передбаченими ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.06.2011р. ( з урахуванням ухвали суду від 31.05.2012р.) визнано вимоги кредиторів та зобов'язано розпорядника майна визнані вимог внести до реєстру вимог кредиторів КП ЗБВ № 2.

Постановою господарського суду Полтавської області від 25.06.2014 р. у справі № 18/107 (суддя Іванко Л.А.) КП ЗБВ №2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 з наданням йому повноважень відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.11.2014 р. у справі № 18/107, залишеною без змін Постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2015 р., постанову господарського суду Полтавської області від 25.06.2014 р. у справі № 18/107 скасовано, справу № 18/107 передано на розгляд до господарського суду Полтавської області.

25.11.2014р. при автоматичному розподілі справи № 18/107 призначено суддю - Ореховську О.О.

Суддя Ореховська О.О. прийняла справу № 18/107 про банкрутство КП ЗБВ №2 до свого провадження згідно ухвали від 10.02.2015р.

На даний час провадження у справі № 10/107 про банкрутство КП ЗБВ №2 перебуває на стадії розпорядження майном боржника.

Судом враховується, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.11.2011 р. № 4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013р., внесено зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 р. № 2343-XII (зі змінами і доповненнями) та викладено його в новій редакції.

ОСОБА_3 пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній з 19.01.2013, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З наведеного вбачається, що для розгляду справи щодо боржника в даному конкретному випадку необхідно застосовувати норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній до 19.01.2013, оскільки він є спеціальним законом та є пріоритетним для застосування.

Відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, грошові зобов'язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Провадження по справі № 18/107 про банкрутство КП ЗБВ №2 порушено ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.12.2010р. , а оскільки позивач звернувся до суду про стягнення про стягнення вартості не облікованої активної і реактивної електричної енергії в сумі 249 575,14грн., донарахованих згідно Протоколу № 00002186 від 28.04.2016р., за наслідками розгляду ОСОБА_3 про порушення № 00002186 від 18.12.2015р., то така заборгованість є поточною.

Статтею 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013р., встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

ОСОБА_3 з абз. 24 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013р., мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

ОСОБА_3 статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013р., у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

ОСОБА_3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013р., вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, станом дату прийняття рішення у даній справі постанова про визнання банкрутом ЗБВ № 2 у справі № 18/107 не приймалась.

Суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов'язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Така відмова не позбавляє кредитора права звернутися з позовною заявою до боржника в загальному порядку (відповідно правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 910/10889/17).

З огляду на зазначене, при розгляді позовної заяви у даній справі судом застосовуються норми ст. ст. 1, 12, 22 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013р. , оскільки він є спеціальним законом та є пріоритетним для застосування, а спір у даній справі підлягає вирішенню в порядку окремого позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.03.2018р. позовну заяву ПАТ "Полтаваобленерго" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/232/18. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.04.2018р.

ОСОБА_3 ухвали господарського суду Полтавської області від 26.04.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.06.2018р.

Судове засідання у справі № 917/232/18, призначене на 19.06.2018р., не відбулося у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді, у зв'язку з чим, судом визначено нові дату та час проведення засідання у справі № 917/232/18 - 28.08.2018р. , про що постановлено ухвалу від 17.07.2018р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.08.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 917/232/18. Справу призначено до судового розгляду по суті на 04.09.2018р.

Позивач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 8019 від 29.08.2018р.) про розгляд справи за його відсутності.

Зазначене клопотання не суперечить вимогам чинного законодавства та задовольняється судом.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою на звороті у лівому нижньому куті ухвали суду від 28.08.2018р., де проставлено відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника , яким вона здійснена.

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 28.08.2018 р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Крім цього, інформація про дату, час та місце проведення судового у справі №917/232/18, розміщена на сторінці господарського суду Полтавської області офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у справі був обізнаний про проведення судового засідання по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за, що умови його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 12.07.2018р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд, встановив:

22 серпня 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго", яке у подальшому реорганізоване у Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (ПАТ "Полтаваобленерго") (енергопостачальник, позивач), та Колективним підприємством залізобетонних виробів №2 (КП ЗБВ № 2) (споживач, відповідач) укладено договір № 358, предметом якого є постачання і передача електроенергії енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії споживачем (п.1 договору) (а.с. 16-23 ).

18.12.2015 р. під час обстеження об'єктів електропостачання відповідача представниками Кременчуцької філії ПАТ "Полтаваобленерго" виявлено факт порушення відповідачем ОСОБА_1 користування електричною енергією, про що складено ОСОБА_3 про порушення № 00002186 від 18.12.2015 р. ( а.с. 24-25).

ОСОБА_3 встановлено пошкодження пломб, встановлених у місцях указаних у акті про пломбування, а саме: пошкодження пломб з відбитками тавр Держспоживстандарту, наявні сліди повторного обтиснення на електролічильниках № 824240 та № 014387506. Зрив пломб, встановлених у місцях, указаних у акті про пломбування, а саме: порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, на якому встановлені пломби енергопостачальника та Держспоживстандарту; гвинти, що кріплять кожух лічильника та через який проходить пломбувальний дріт, розпиляні на електролічильниках № 824240 та № 014387506.

Даний акт підписано трьома представниками позивача, а також керівником відповідача.

Комісією позивача з розгляду актів про порушення ОСОБА_1 користування електричною енергією, за наслідками розгляду ОСОБА_3 про порушення № 00002186 від 18.12.2015р. прийнято рішення, яке оформлене Протоколом № 00002186 від 28.04.2016р., яким на підставі п. 2.1, п.2.4, п.5.10 Методики визначено обсяг неврахованої електричної енергії - 131972кВт/год. загальною вартістю 241 790,83 грн. та обсяг неврахованої реактивної енергії загальною вартістю 7 784,31 грн. (а.с.26-28).

Таким чином, загальна сума вартості не облікованої активної і реактивної електричної енергії склала 249 575,14грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що правомірність складання ОСОБА_3 про порушення № 00002186 від 18.12.2015 р. та проведення відповідних нарахувань по ньому встановлена рішенням господарського суду Полтавської області від 04.08.2016р. у справі № 917/930/16, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, а тому просить суд стягнути з відповідача суму вартості не облікованої активної і реактивної електричної енергії в розмірі 249 575,14грн., нарахованих за порушення ОСОБА_1 користування електричною енергією.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини в сфері постачання і споживання електричної енергії між її постачальником та споживачем регулюються приписами Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28, загальними положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України в частині регулювання правовідносин, що виникають із зобов'язань.

Приписами статті 27 Закону України "Про електроенергетику" передбачена відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, зокрема, за пошкодження приладів обліку та порушення правил користування енергією.

ОСОБА_3 п. 6.41 ОСОБА_1 користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України за № 28 від 31.07.1996р. (із змінами) (далі ОСОБА_1 КЕЕ) у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих ОСОБА_1 або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В п. 6.42 ОСОБА_1 КЕЕ визначено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків (абзац четвертий пункту 6.42 ОСОБА_1 КЕЕ).

Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку (абз. 5 п. 6.42 ОСОБА_1 КЕЕ).

Як вбачається з матеріалів справи, КП ЗБВ № 2 звернулось до суду з позовом до ПАТ "Полтаваобленерго" про визнання недійсним рішення комісії, яке оформлено Протоколом № 00002186 від 28.04.2016р. з розгляду ОСОБА_3 про порушення №00002186 від 18.12.2015р.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.08.2016р. у справі № 917/930/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2016р., у задоволенні позову КП ЗБВ № 2 відмовлено повністю, на тій підставі, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання недійсним рішення комісії ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, яке оформлено протоколом №00002186 від 28.04.2016р. засідання комісії по розгляду ОСОБА_3 №00002186 від 18.12.2015р. про порушення ОСОБА_1 користування електроенергією КП ЗБВ №2.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2017р., рішення господарського суду Полтавської області від 04.08.2016р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2016р. у справі № 917/930/16 залишено без змін.

Відповідно до п.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, рішення господарського суду Полтавської області від 04.08.2016р. у справі № 917/930/16 та постанови апеляційної та касаційної інстанцій , прийняті за результатами перегляду зазначеного рішення господарського суду Полтавської області від 04.08.2016р., мають преюдиціальне значення, а встановлені ними факти повторного доведення не потребують.

За приписами ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ОСОБА_1 користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці, і зокрема, є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Приписами ст. 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною 1 ст. 236 Господарського кодексу України встановлено види господарсько-оперативних санкцій, серед яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 236 Господарського кодексу України, перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним.

Зі змісту ст. 236 Господарського кодексу України вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості недорахованої спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією (Постанова Верховного суду України від 04.04.2011р. по справі № 2-24/912-2010).

Підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання (ст. 237 Господарського кодексу України).

Факт порушення відповідачем ОСОБА_1 КЕЕ підтверджується ОСОБА_3 про порушення № 00002186 від 18.12.2015 р. та Протоколом № 00002186 засідання комісії з розгляду зазначеного акта про порушення.

Доводи відповідача стосовно недоведеності факту втручання саме відповідача у роботу електролічильників, викладені у відзиві на позов, були предметом дослідження в межах справи № 917/930/16, а тому, з огляду вищевикладене, судом до уваги не приймаються.

В реагування на твердження відповідача про необхідність застосування до вимог позивача про стягнення вартості не облікованої активної і реактивної електричної енергії в сумі 249 575,14грн., нарахованої за порушення ОСОБА_1 користування електричною енергією, спеціальної позовної давність терміном в один рік, суд зазначає наступне.

За ст. 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

ОСОБА_3 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Суд зауважує, що оперативно-господарська санкція за своєю правовою природою не є неустойкою (штрафом, пенею) у розумінні ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За вимогами про стягнення оперативно - господарської санкції встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїй постанові від 17.07.2013р. у справі № 905/658/13-г).

Позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою 06.03.2018р. , а отже, трирічний строк позовної давності за вимогою про стягнення 249 575,14грн. у даній справі не сплинув. При цьому, при визначені початку перебігу строку позовної давності за вимогою про стягнення 249 575,14грн., судом прийнято до уваги приписи п.6.43 ОСОБА_1 КЕЕ, відповідно до якого оплата вартості недоврахованої електричної енергії здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка, який має бути оплачений ним на протязі 30 днів від дня отримання. Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення 249 575,14грн. розпочався з наступного дня після того, як сплинув 30-ти денний строк на оплату виставленого відповідачу рахунку.

Також в реагування на заперечення відповідача суд зазначає, що ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013р., встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

З огляду на різну правову природу оперативно-господарських санкцій та неустойки (штрафу, пені) судом відхиляються доводи відповідача про безпідставність нарахування позивачем 249 575,14грн. оперативно-господарських санкцій під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.12.2010р. у справі № 18/107 про банкрутство КП ЗБВ №2.

ОСОБА_3 з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення 249 575,14грн, відповідач твердження позивача не спростував. За таких обставин, позов задовольняється у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129 (ч. 1), 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Колективного підприємства залізобетонних виробів №2 (39603, Полтавська область, м. Кременчук , 7-й Хорольський тупик, буд. 1, код 05514838) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, код 00131819, адреса для листування: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, проспект Свободи, 8, розрахунковий рахунок № 7001, АТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500, ) заборгованість згідно ОСОБА_3 про порушення в сумі 249 575,14грн. та 3 743,63грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). ОСОБА_3 з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 21.09.2018р.

Суддя О.О. Ореховська