донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.09.2018 року справа №908/248/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий судді при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від позивача від відповідача Мартюхіна Н.О., Дучал Н.М., Склярук О.І. Єлфімовій Ю.О. Леліков С.О. - (адвокат) за довіреністю б/н від 18.01.2018 року; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від07.05.2018 року (повний текст складено 18.05.2018 року)
у справі№908/248/18 (суддя Смірнова О.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ", м. Запоріжжя
до відповідачаЗапорізької міської ради, м. Запоріжжя
проврегулювання розбіжностей, що виникли під час укладання договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року та узгодження п. 12 договору, визнання укладеним договору оренди землі без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ" (далі за текстом - ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ") звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Запорізької міської ради, в якій просило:

- врегулювати розбіжності, що виникли під час укладення Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1,0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя по вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі Буряка Володимира Вікторовича, діючого на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ" в особі директора Сенченка Олександра Сергійовича, діючого на підставі Статуту, та узгодити п. 12 Договору оренди в наступній редакції: "Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430 грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року".

- визнати укладеним Договір оренди землі №00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя по вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі Буряка Володимира Вікторовича, діючого на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ" в особі директора Сенченка Олександра Сергійовича, діючого на підставі статуту в редакції Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ" без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 року у справі №908/248/18 позовні вимоги задоволено частково:

- врегульовано розбіжності, що виникли під час укладення Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя по вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі Буряка Володимира Вікторовича, діючого на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ" в особі директора Сенченка Олександра Сергійовича, діючого на підставі Статуту, виклавши п. 12 Договору оренди землі в такій редакції: "12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430 грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року";

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

- стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Не погодившись з рішення, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Запорізька міська рада, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 року у справі №908/248/18 в частині врегулювання розбіжностей, що виникли під час укладення Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя по вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі Буряка Володимира Вікторовича, діючого на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ" в особі директора Сенченка Олександра Сергійовича, діючого на підставі Статуту, та узгодження п. 12 Договору оренди в наступній редакції: "Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430 грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року", та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, а також на невідповідність висновків, викладених в судовому рішенні, обставинам справи.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки п. 6 Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 року (із наступними змінами та доповненнями №93 від 28.02.2017р. та №58 від 20.12.2017р.), яким визначено орендну плату у відсотках від нормативно грошової оцінки землі у розмірі 8% саме для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів. Зазначений розмір, як вказано скаржником, застосовується для земельних ділянок, на яких розташовано майно або комплекс майна (підприємство), призначене для виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів. Міська рада вважає, що в зазначеному пункті встановлено розмір орендної плати для земельних ділянок певного функціонального використання, а не для суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять відповідну діяльність та мають ліцензію. Згідно даних свідоцтва про право власності на нерухоме майно з індексним номером: 49465829 від 09.12.2015 року, яке являється єдиним правоустановчим документом на підтвердження права власності ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ", серед об'єктів нерухомості зазначається наступне:

- літ. Б-2 інв. №01017 (загальна площа: 495,5 м2 ) - спиртосховище;

- літ. Г інв. №01032 (загальна площа: 18,7 м2) - спиртозлив.

Безспірним доказом наявності на даній земельній ділянці об'єктів нерухомості, які пов'язані з виробництвом алкогольних напоїв, за твердженням апелянта, є правовстановлюючий документ, а саме вказане Свідоцтво про право власності з індексним номером: 49465829 від 09.12.2015 року. Зважаючи на те, що функціональне призначення даних об'єктів нерухомості - для виробництва алкогольних напоїв, відповідач вважає вірним застосовувати п. 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 року (із змінами та доповненнями) та встановлювати для підприємства позивача орендну плату в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки землі.

Крім того, посилаючись на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 року у справі №335/13803/16-к, якою на об'єкт нерухомого майна ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ", розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а, що належить на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 18.09.2015 року зареєстрованого під №10125 - накладено арешт (з 03.01.2017р.), скаржник стверджує про незаконність внесення (29.01.2018 року) позивачем реєстраційних дій щодо зміни в функціональній назві майна. Зокрема, на думку відповідача позивач не мав права вчиняти будь-які дії (в т.ч. перетворення) стосовно вказаного об'єкту нерухомості, в тому числі його складових на інші, із внесенням відомостей до ДРРПНМ в період існування арешту.

Необґрунтованість позовних вимог апелянт також вбачає в тому, що відповідно до наданого проекту Договору оренди надається у довгострокову оренду земельна ділянка (кадастровий номер :07:047:0009) - до 30.06.2026 року, відтак впродовж цього періоду часу ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" має змогу в порядку, передбаченому ліцензійними умовами, отримати відповідну ліцензію та в подальшому здійснювати діяльність з виробництва підакцизних алкогольних товарів, використовуючи земельну ділянку за заниженою ставкою орендної плати шляхом внесення відповідних змін до ЄДР - до видів діяльності (КВЕД) та отримати відповідну ліцензію.

Апелянт наполягає на доводах, що позивач своїми діями намагається свідомо уникнути обов'язкового виконання рішення Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 року (із змінами та доповненнями) за для сплати меншого розміру орендної плати за землю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2018 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Дучал Н.М., Геза Т.Д.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 року у справі №908/248/18; встановлено позивачу строк для подання відзиву з доказами його надсилання апелянту в порядку ст. 263 ГПК України до 03.07.2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.06.2018 року, з урахуванням ухвали від 16.07.2018 року про виправлення описки, розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 16.08.2018 року об 11 год. 00 хв.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 27.06.2018 року від ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ", позивач заперечував проти вимог апеляційної скарги, оскільки вважає викладені в ній доводи необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Свою правову позицію мотивує наступним:

- Запорізька міська рада сформулювала п. 6 Додатку 2 до рішення №58 від 30.06.2015 року (із змінами та доповненнями) таким чином, що в ньому немає жодного слова "майно", "майновий комплекс", а саме - ставка 8% встановлюється "для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів". Тобто, характеристика майна, що розташоване на земельній ділянці, не має значення для можливості застосування розміру орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки (п. 6 Додатку 2 рішення №6);

- позивач вважає, що головним та єдиним критерієм, що впливає на можливість застосування ставки орендної плати у розмірі 8% (згідно п. 6 Додатку 2 рішення №58) - це особа орендаря, тобто чи є орендар підприємством з виробництва алкогольних напоїв та тютюнових виробів чи ні; відтак, оскільки ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" не є, ніколи не був та не мав наміру здійснювати діяльність, пов'язану з виробництвом підакцизних товарів, які підлягають ліцензуванню, застосування Запорізькою міською радою орендної плати із розрахунку 8% від нормативної грошової оцінки, на думку позивача є незаконним;

- за результатами останньої інвентаризації, чинної станом на 18.01.2018 року, на земельній ділянці позивача відсутні об'єкти нерухомості, які будь-яким чином (навіть назвою) пов'язані із зберіганням чи виробництвом алкогольних напоїв.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №880/2018 від 15.08.2018 року у зв'язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею зі складу колегії Дучал Н.М. через перебування у відпустці на день розгляду справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №908/248/18 між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Склярук О.І., Геза Т.Д.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.08.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні у справі №908/248/18 до 13.09.2018 року об 14 год. 00 хв.

В доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли на адресу апеляційного суду 03.09.2018 року від Запорізької міської ради, апелянт просив долучити до матеріалів справи лист №03/02-32-00004 від 03.01.2017 року, який свідчить про намір відповідача укласти договір оренди землі з ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ", але з урахуванням протоколу розбіжностей, а саме в частині розміру орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки землі в розмірі 8%.

В письмових поясненнях, які надійшли на адресу апеляційного суду 07.09.2018 року від ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ", позивач вказав, що оскільки його підприємство не здійсню виробництво підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню та тютюнових виробів, отже жодних підстав для застосування ставки у 8% у відповідача немає. Також позивачем було надано Звіт від 28.08.2018 року про проведення технічного обстеження складу літ. "Б-2", який розташований за адресою: Запорізька область, Шевченківський район, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 1, як доказ на підтвердження цільового призначення вказаної нерухомості.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №1157/2018 від 12.09.2018 року у зв'язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею зі складу колегії Геза Т.Д. через перебування у відпустці на день розгляду справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №908/248/18 між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, судді Дучал Н.М., Склярук О.І.

13.09.2018 року у судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній представник позивача, який заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив суд залишити рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 у справі №908/248/18 без змін.

Уповноважені представники відповідача (апелянта) у судове засідання апеляційної інстанції призначене на 13.09.2018 року не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаної сторони у справі, у звязку з чим переходить до її розгляду по суті.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, не оспорюється сторонами, та підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом апеляційної інстанції:

30.06.2016 року Запорізькою міською радою прийнято рішення №68/127 відповідно до пункту 2 якого ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" надано у користування на умовах оренди строком на 10 років земельну ділянку по вул. Базовій, 1а у м. Запоріжжі (кадастровий номер :07:047:0009) загальною площею 1,0355 га (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) для розташування виробничої бази в межах, раніше затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.12.2000 року №470/19.

Відповідно до пп. 3.1. п. 3 вказаного рішення Запорізької міської ради №68/127 зобов'язано ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" після прийняття даного рішення у чотиримісячний термін отримати витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, укласти з Запорізькою міською радою договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію права користування в установленому порядку.

В подальшому, ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" супровідним листом (вих.№4441 від 21.12.2017р.) направило на адресу Запорізької міської ради три примірники проекту Договору оренди землі по вул. Базовій 1-а для розташування виробничої бази на підставі рішення сесії міської ради від 30.06.2016 року № 68/127.

Запорізька міська рада, в свою чергу, листом (вих.№052/02-03 від 09.01.2018р.) направила на адресу ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" підписаний примірник Договору з протоколом розбіжностей, у якому не погодилась із п. 12 проекту Договору позивача та запропонувала свою редакцію, зокрема розрахунок орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Листом (вих.№117 від 23.01.2018р.) позивач повідомив міську раду, що на підставі Додатку №2 до рішення №58 від 20.12.2017 року, а також згідно видів діяльності ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" потрібно віднести до категорії використання земельних ділянок: інші земельні ділянки м. Запоріжжя із розміром орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Враховуючи що відповіді від відповідача на вказаний лист позивач не отримав, вказаний протокол розбіжностей не підписано з боку Запорізької міської ради, ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" звернулось до Господарського суду Запорізької області суду із даним позовом, оскільки вказані розбіжності щодо орендної плати залишилися не врегульованими.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 року у справі №908/248/18 позов задоволено частково, врегульовано розбіжності, шляхом викладення п. 12 Договору оренди землі в такій редакції: "12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430 грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року". В частині позовних вимог про визнання Договору оренду укладеним - відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що п. 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради №58 від 20.12.2017 року стосується визначення розміру орендної плати для земельних ділянок, які надані для розташування підприємств, що здійснюють виробництво підакцизних товарів. Місцевим судом встановлено, що позивач не є підприємством з виробництва підакцизних алкогольних товарів, та тютюнових виробів, він не отримував відповідної ліцензії, в його статутних документах відсутні види діяльності, пов'язані із виробництвом алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на спірній земельній ділянці, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-а відсутні об'єкти нерухомості, які пов'язані з циклом виробництва підакцизних алкогольних напоїв, тому дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до нього ставки орендної плати згідно п. 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради №58 від 20.12.2017 року.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, з урахуванням меж перегляду справи визначених у ч. 1 ст. 269 ГПК України, колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає наведені висновки судом першої інстанції законними, обґрунтованими та погоджується з ними з наступних підстав.

Приписами ч. 1, 2 ст. 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За положеннями ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 8 ст. 93 ЗК України передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частинами 1, 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 14 даного Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, укладення спірного договору є обов'язковим.

Судом першої інстанції вірно встановлено та це підтверджується матеріалами справи, 30.06.2015 року Запорізькою міською радою було прийнято рішення №6 "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)", яким було затверджено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності в межах міста Запоріжжя (із наступними змінами та доповненнями №93 від 28.02.2017 року та №58 від 20.12.2017 року).

Пунктом 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року "Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015 року №6 "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)" визначено розмір орендної плати у відсотках від її нормативно грошової оцінки для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів у розмірі 8%.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку спірним правовідносинам, правильно виходив з того, що в даному випадку має місце переддоговірний спір, вирішення якого у судовому порядку потребує дотримання сторонами певних умов, визначених главою 20 Господарського кодексу України та главою 53 Цивільного кодексу України.

Спір, який виник під час укладання Договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року між ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" та Запорізькою міською радою ґрунтується на різних тлумаченнях сторонами окремих умов договору, зокрема щодо редакції п. 12 Договору, який стосується визначення розміру орендної плати.

Запорізькою міською радою складено протокол розбіжностей від 09.01.2018 року до Договору оренди землі № 00001 (кадастровий номер :07:047:0009), про що зроблено застереження у Договорі та направлено протокол на розгляд ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" листом (вих.№052/02-03від 09.01.2018р.).

В протоколі розбіжностей відповідач запропонував внести зміни до п. 12 Договору та викласти його у наступній редакції: "12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 641148 грн. 46. коп. (шістсот сорок одна тисяча сто сорок вісім грн. 46 коп.), що складає 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарних рік в цінах 2017 року".

Позивач розглянув протокол розбіжностей та листом (вих.№117 від 23.01.2018р.) повідомив відповідача, що на підставі Додатку №2 до рішення міської ради №58 від 20.12.2017 року, а також згідно видів діяльності ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" земельну ділянку, передану в оренду за договором оренди, потрібно віднести до категорії використання земельних ділянок: інші земельні ділянки м. Запоріжжя із розміром орендної плати 3%. При цьому позивач в листі зазначив, що вважає протокол розбіжностей недоречним та просив розглянути вказане звернення та надати відповідь. Вказаний протокол розбіжностей не підписано з боку позивача.

За змістом позовної заяви слідує, що відповідач не надав відповіді на вказане письмове звернення, що свідчить про його небажання укладати договір оренди на умовах, запропонованих позивачем.

Відповідно до листа Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради №242/02-03 від 02.02.2018 року, Запорізька міська рада повідомила наступне: відповідно до поданих разом з проектом договору матеріалів про надання в оренду земельної ділянки, на підставі яких було прийняте рішення Запорізькою міською радою №68/127 від 30.06.2016 року, земельна ділянка (кадастровий номер :07:047:0009, місцезнаходження: вул. Базова, 1-а, м. Запоріжжя), яка є об'єктом оренди належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, на вказаній земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна (РНОНМ 01), який складається з:

- прохідна, літ. А, інв. № 01031;

- спиртосховище літ. Б-2 інв. 01017;

- склади посуду: літ. В інв. №01029;

- літ. Д-2 інв. № 01016;

- спритозлив літ. Г інв. 01032;

- майстерня літ. Е нів. № 01030.

Також в цьому листі зазначено, що вказана земельна ділянка розташована на землях, які раніше перебували у ТОВ "Запорізький лікеро-горілчаний завод" згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.12.2000 року № 470/19 та на підставі Договору оренди землі від 09.02.2001 року.

Відповідач зазначив, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.06.2016 року НВ- 016, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання земельної ділянки - для розташування заводу. Відтак, розмір орендної плати на земельну ділянку (кадастровий номер :07:047:0009, місцезнаходження: вул. Базова, 1-а, м. Запоріжжя) має бути встановлений на рівні 8 % від її нормативної грошової оцінки, підстави для перегляду розміру орендної плати відсутні, а зазначений в протоколі розбіжностей від 09.01.2018 року розмір орендної плати є вірним.

Отже, при врегулюванні розбіжностей, що виникли при укладенні Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року, що є предметом спору, неврегульованою між сторонами залишилася редакція п. 12 Договору, яка визначає розмір орендної плати.

Незгода ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" із викладеними міською радою умовами в п. 12 Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року пов'язана з тим, що на думку позивача визначальним для можливості застосування ставки орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки є те, якому підприємству надана земельна ділянка, та яку діяльність дане підприємство має право здійснювати, а не характер та найменування об'єктів нерухомості, які розташовані на земельній ділянці. Так, зокрема, за твердженням позивача:

- ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" не є підприємством з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів;

- позивач ніколи не займався таким виробництвом та не має наміру займатись;

- на спірній земельній ділянці, яка надана в оренду, були розташовані складські приміщення, а не виробничі, а серед об'єктів нерухомості, які придбані позивачем на даній ділянці були "спиртозлив" та "спиртосховище", які знаходились в незадовільному стану, не мали потужностей для зберігання лікеро-горілчаних виробів та по суті являлись напівзруйнованими складськими будівлями та не використовувались за призначенням;

- на земельній ділянці відсутні об'єкти нерухомості, які якимось чином пов'язані з виробничим циклом алкогольних напоїв;

- на даний момент на земельній ділянці відсутні будь-які комунікації, які б дозволяли вести виробничу діяльність.

При розгляді позовних вимог про врегулювання розбіжностей, які виникли під час укладення Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року, зокрема щодо узгодження ставки орендної плати за земельну ділянку, судова колегія апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам ч. 1 ст. 15, ст. 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог ч. 2 ст. 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки №1508/207-17 від 04.09.2017 року, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області, щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-а площею 10355,00 м2 за кадастровим номером :07:047:0009, нормативна грошова оцінка вказаної ділянки становить 8014355,80 грн. в цінах 2017 року.

Статтею 288 Податкового кодексу України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (ч. 288.4), але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території (ч. 288.5.1).

Відповідно до ст. 274.1. Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

За змістом ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка, яка підлягає щорічній індексації.

Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 59 вказаного Закону рада, в межах повноважень, приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до ст. 144 Конституції України є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішенням Запорізької міської ради №6 від 30.06.2015 року "Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)" затверджено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності в межах міста Запоріжжя (із наступними змінами та доповненнями №93 від 28.02.2017 року та №58 від 20.12.2017 року).

Судовою колегією досліджено Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 1508/207-17 від 04.09.2017 року, з якого встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:07:047:0009 віднесена до категорії земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення земельної ділянки: 11.03. для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств.

Крім того з'ясовано, що на виконання п. 2 рішення Запорізької міської ради №68/127 від 30.06.2016 року надано ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" у користування на умовах оренди строком на 10 років земельну ділянку по вул. Базовій, 1-а у м. Запоріжжі (кадастровий номер :07:047:0009) загальною площею 1,0355 га (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) для розташування виробничої бази в межах, раніше затверджених рішенням виконавчого комітету міської ради від 14.12.2000 року №470/19.

В Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради №58 від 20.12.2017 року зазначені розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).

Згідно вказаного Додатку 2 розмір орендної плати у відсотках від їх нормативної грошової оцінки встановлюється у залежності від колонки таблиці "На які землі розповсюджується".

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши п. 6 Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради №58 від 20.12.2017 року, погоджується з висновком місцевого суду, оскільки вважає, що цей пункт стосується визначення розміру орендної плати для земельних ділянок, які надані для розташування підприємств, що здійснюють виробництво певного виду товарів: підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

В апеляційній скарзі Запорізька міська рада стверджує, що місцевим судом не було враховано, що розмір орендної плати щодо спірної земельної ділянки повинен визначатись згідно п. 6 Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради №58 від 20.12.2017 року, а саме: в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки як для земельних ділянок, наданих для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

За доводами апеляційній скарги відповідач вважає, що в п. 6 Додатку 2 чітко встановлено розмір орендної плати для земельних ділянок певного функціонального використання, а не для суб'єктів підприємницької діяльності, які провадять відповідну діяльність та мають ліцензію. Оскільки серед об'єктів нерухомості ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" наявні спиртосховище та спиртозлив, тому останній має змогу в порядку, передбаченому ліцензійними умовами, в подальшому (після укладення договору оренди) отримати відповідну ліцензію та здійснювати діяльність з виробництва підакцизних алкогольних товарів, використовуючи земельну ділянку за заниженою ставкою орендної плати шляхом внесення відповідних змін до ЄДР - до видів діяльності (КВЕД) та отримати відповідну ліцензію, оскільки договір укладається до 2026 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Наведеною нормою ЗК України визначено види земель в залежності від цільового призначення. При цьому, такого цільового призначення як землі для виробництва алкогольних чи тютюнових товарів чинним законодавством не визначено. Тому застосування розміру орендної плати 3% або 8% від нормативної грошової оцінки землі визначається виходячи із рішення органу місцевого самоврядування, розподілу землекористувачів за суб'єкним складом, в залежності від здійснюваних землекористувачами видів господарської діяльності.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції, фактично зводяться до іншої оцінки обставин, належно і повно встановлених судом, виходячи із такого.

Судом досліджено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 07.05.2018 року, з якого встановлено, що видами діяльності позивача у справі - ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" є:

- 27.90. виробництво іншого електричного устаткування;

- 28.91 виробництво машин і устаткування для металургії;

- 28.99 виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, н.в.і.у.;

- 23.99. виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.;

- 77.39. надання в оренду інших машин, устаткування та товарів н.в.і.у.;

- 46.90 неспеціалізована оптова торгівля;

- 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

В установчих документах позивача судом не встановлено видів діяльності, які б стосувались здійснення ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" господарської діяльності, пов'язаної виробництвом алкогольних або тютюнових товарів.

Так, ст. 215 ПК України передбачено, що до підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння), тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено основні поняття і терміни, а саме спирту етилового, спирту коньячного, спирту плодового, інших видів спиртів, біоетанолу, алкогольних напоів, слабоалкогольних напоїв, пива, в т.ч. безалкогольного, тютюнових виробів. Також визначено незаконне виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії на цей вид підприємницької діяльності.

За приписами ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб'єктами господарювання незалежно від форм власності за умови одержання ліцензії.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання спирту, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), для фізичних осіб - суб'єктів господарювання - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Виробництво спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового та алкогольних напоїв здійснюється за наявності внесених до Єдиного реєстру місць зберігання спирту. При цьому приміщення, в яких здійснюється виробництво спирту етилового, та місця зберігання спирту, розташовані на державному підприємстві, яке виробляє спирт етиловий, вважаються акцизним складом. Акцизним складом також вважаються виробничі приміщення на території суб'єкта господарювання, де суб'єктом господарювання виробляється, обробляється (переробляється) горілка та лікеро-горілчані вироби, та його складські приміщення, в яких зберігається, одержується чи відправляється горілка та лікеро-горілчані вироби. На акцизних складах постійно діють представники органу доходів і зборів за місцем розташування акцизного складу. Акцизні склади повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками обсягу виробленого спирту етилового, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового. Відпуск спирту етилового без наявності витратоміра-лічильника обсягу виробленого спирту етилового забороняється. Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, наведеним законодавчим приписом передбачено обов'язковість внесення відомостей про місце зберігання до Єдиного реєстру в разі виробництва/переробки підприємством спирту та алкогольних напоїв.

Відповідно до листа №2441/В/99-99-12-01-01-14 від 09.02.2018 року Державної фіскальної служби України, ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" () не зверталось до ДФС з заявами на отримання ліцензій на виробництво спирту етилового, спирту коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та йому не видавались ліцензії на зазначені види діяльності.

Згідно Статуту ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 07.05.2018 року, серед видів діяльності підприємства, якими займається позивач не має виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до Запорізької міської ради із заявою про укладення Договору оренди землі директор ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" Сенченко О.С. просив надати земельну ділянку по вул. Базовій, 1-а для розташування виробничої бази на підставі права власності на нерухоме майно.

В проекті договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року також було зазначено, що земельна ділянка надається в строкове та платне користування для розташування виробничої бази.

Таким чином, ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" не є суб'єктом виробництва алкогольних або тютюнових товарів та судом не встановлено факт здійснення позивачем таких видів діяльності, в т.ч. й наміру здійснювати господарську діяльність, відносно яких визначається розмір орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки землі.

Крім того, ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" є власником об'єкта нерухомого майна, а саме: інв. №01031 літ. А прохідна, інв. № 01017 літ. Б-2 спиртосховище, інв. № 01029, літ. В склад посуду, інв. №01032 літ. Г спиртозлив, інв. № 01026 літ. Д-2 склад посуду, інв. № 01030 літ. Е майстерня, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 1а, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 49465829 від 09.12.2015 року.

Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1, а.с.40), станом на 29.01.2018 року ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" є власником об'єкта нерухомого майна, а саме: прохідна літ. А, інв. №01031, склад літ. Б-2 інв. № 01017, склад літ. В інв. № 01029, склад літ. Д-2 інв. №01016, склад літ. Г інв. № 01032, майстерня літ. Е інв. № 01030.

Технічним паспортом від 18.01.2018 року, розробленим ТОВ "Запорізьке обласне бюро технічної інвентаризації", підтверджено, що об'єкт нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а має призначення: складське.

Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, суд апеляційної інстанції встановив, що підприємство позивача - ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ", яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-а, не здійснює виробництво підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів, позивач не отримував відповідної ліцензії, у статутних документах відсутні види діяльності, пов'язані із виробництвом алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на спірній земельній ділянці, розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-а відсутні об'єкти нерухомості, які пов'язані з циклом виробництва підакцизних алкогольних напоїв.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для застосування до позивача ставки орендної плати згідно п. 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги аргументи скаржника про те, що розмір орендної плати повинен визначатись виходячи з того, яке функціональне призначення нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, з наступних підстав.

Як вбачається із змісту п. 6 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради №58 від 20.12.2017 року, визначним для можливості застосування ставки орендної плати 8% від нормативної грошової оцінки є саме те для якої мети надається земельна ділянка - для розташування підприємств з виробництва підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

Таким чином для застосування такої ставки нормативної грошової оцінки слід дослідити питання чи займається підприємство, якому надається земельна ділянка, тобто розташування підприємства, виробництвом підакцизних алкогольних товарів, які підлягають ліцензуванню, та тютюнових виробів.

Згідно рішення Запорізької міської ради № 68/127 від 30.06.2016 року та Договору оренди землі № 00001 від 09.01.2018 року земельна ділянка надавалась ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" саме для розташування виробничої бази.

Під час вирішення спору господарським судом апеляційної інстанції з'ясовано, що види діяльності, які здійснює ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" не пов'язані з виробництвом підакцизних алкогольних товарів та тютюнових виробів, оскільки позивач ліцензію на виробництво таких товарів не отримував.

Запорізької міською радою під час розгляду справи як в суді першої, так і в апеляційній інстанції, не надано жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, на підтвердження тих обставин, що підприємство позивача взяло в оренду земельну ділянку саме для здійснення господарської діяльності для виробництва підакцизних товарів.

Твердження скаржника про можливість в майбутньому отримання такої ліцензії розцінюється судом як припущення та не є визначальним при визначенні розміру земельного податку під час укладення договору оренди землі.

Колегія суддів у даному випадку вбачає відсутність порушених прав відповідача, зважаючи на те, що у разі можливого отримання ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" такої ліцензії в майбутньому, Запорізька міська рада не позбавлена можливості змінити розмір орендної плати з 3% від нормативної грошової оцінки землі до 8%, оскільки як вже зазначалось орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною. Відповідач вправі вимагати сплатити підвищену орендну плату (у розмірі 8%) з моменту отримання позивачем такої ліцензії з огляду на те, що лише з цього моменту підприємство позивача буде вважатись таким, що розташоване на земельній ділянці для виробництва або має можливість виробляти підакцизні товари.

На даний час об'єкт нерухомості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-а, який належить на праві власності позивачу, згідно Технічного паспорту, отриманого від ТОВ "Запорізьке обласне бюро технічної інвентаризації" від 18.01.2018 року, має призначення: складське.

Що стосується інших доводів скаржника про можливість позивача отримати ліцензію на виробництво підакцизних товарів, внесення змін до статуту та зміну видів діяльності, судова колегія зазначає наступне.

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1508/207-17 від 04.09.2017 року, земельна ділянка на якій розташовано об'єкт нерухомості позивача, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а, взагалі не оснащена комунікаціями: відсутнє централізоване водопостачання, водовідведення, теплопостачання, газопостачання.

Господарським судом першої інстанції з цього приводу вірно зауважено, що сам лише факт того, що раніше на спірній земельній ділянці був розташоване підприємство ТОВ "Запорізький лікеро-горілчаний завод", не може свідчити про характер діяльності на даній земельній ділянці нового орендаря - ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" та мету використання ним цієї ділянки.

Відповідно до інформаціі щодо внесених місць зберігання спирту до Єдиного реєстру місць зберігання, інформаціі щодо внесених місць зберігання оптових виноматеріалів до Єдиного реєстру місць зберігання, інформаціі щодо внесених місць зберігання оптових партій алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пива до Єдиного реєстру місць зберігання, яка міститься на сайті Державної фіскальної служби (http://sfs.gov.ua/dovidniki--reestri--perelik/reestri/82860.html) у вказаних реєстрах відсутня як адреса: м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-а.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

З урахуванням вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте, Запорізькою міською радою під час апеляційного провадження не доведено, що види діяльності, які здійснює позивач пов'язані з виробництвом підакцизних алкогольних товарів та тютюнових виробів. В той же час, за наявними матеріалами справи судом встановлено, що ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" ліцензію на виробництво таких товарів не отримував, відтак відповідачем не спростовано обґрунтованого висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо врегулювання розбіжностей.

Щодо посилання скаржника на неправомірне внесення позивачем зміни назви об'єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці, з спиртозлива літ. Г інв. №01032 на склад та з спиртосховища літ. Б-2 інв. 01017 також на склад, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, Технічний паспорт від 18.01.2018 року розроблено ТОВ "Запорізьке обласне бюро технічної інвентаризації" згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року. Вказаний Технічний паспорт, в якому відображені результати інвентаризації нерухомого майна позивача, у встановленому порядку не визнавався незаконним.

При цьому, результати проведеної інвентаризації зареєстровані Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради (органом відповідача) без будь-яких зауважень або відмови від вчинення записів до реєстру. Позивачу видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2018 року №112086045, який міститься в матеріалах справи.

Господарський суд не наділений повноваженнями надавати оцінку діям державного реєстратора щодо внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під час дії арешту на майно вирішуючи спір про врегулюванні розбіжностей при укладенні договору оренди землі.

Судова колегія вважає, що вчинення дій, спрямованих на внесення записів щодо майна, стосовно якого накладено арешт, у разі їх незаконності, буде мати відповідні наслідки для осіб, яких стосується арешт накладений в межах кримінального провадження, але вони не можуть бути для господарського суду підставою вважати відомості з Державного реєстру незаконними.

За ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 року у справі №335/13803/16-к накладено арешт на майно за адресою м. Запоріжжя, вул. Базова, 1а.

Зазначена ухвала постановлена на підставі ч. 1 ст. 170 КПК України, якою передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Тобто, арешт забороняє відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись майном, але не проводити інвентаризацію, оскільки у такому разі якісні та кількісні характеристики нерухомості не змінюються, а лише відображається їх актуальний стан в залежності від встановлених уповноваженими особами, які несуть відповідальність за складення документів та відображення в них відомостей, існуючих характеристик майна та його цільове призначення.

В даному випадку судова колегія не може кваліфікувати дії позивача як такі, що спрямовані на уникнення від сплати земельного податку у більшому розмірі, оскільки він реалізовуючи свої право власності на належне йому майно, намагався довести Запорізькій міській раді, що споруди "спиртосховища" та "спиртозлив", станом на момент набуття позивачем права власності на цю нерухомість, вже втратили функціональне призначення, відомості про яке наявні у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно з індексним номером: 49465829 від 09.12.2015 року. Але в будь-якому випадку суд виходить з того, що п. 6 Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради №58 від 20.12.2017 року, стосується визначення розміру орендної плати для земельних ділянок, які надані для розташування підприємств, що здійснюють виробництво певного виду товарів, тобто чи займається підприємство, якому надається земельна ділянка, виготовленням підакцизних товарів.

Враховуючи обов'язковість рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року, яке у встановленому законом порядку не скасовано, не змінено і не визнано недійсними, а також взявши до уваги категорію земельної ділянки :07:047:0009 та її цільове призначення, господарський суд першої інстанції дійшов не спростованого відповідачем висновку, що до неї має застосовуватись ставка орендної плати, вказана в п. 14 Додатку 2 рішення Запорізької міської ради № 58 від 20.12.2017 року - 3 % від нормативної грошової оцінки, оскільки під жодний інший пункт вказаного рішення міської ради підприємство ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" не підпадає.

За таких обставин господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "БАЗІС-ПЛАЦ" до Запорізької міської ради в частині врегулювання розбіжностей, що виникли під час укладення Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355 га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами Запорізькою міською радою в особі Буряка Володимира Вікторовича, діючого на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАЗІС-ПЛАЦ" в особі директора Сенченка Олександра Сергійовича, діючого на підставі статуту, шляхом викладення п. 12 Договору оренди в такій редакції: "12. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі: 240430грн. 67 коп. (двісті сорок тисяч чотириста тридцять грн. 67 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік в цінах 2017 року".

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання укладеним Договору оренди землі №00001 від 09.01.2018 року (стосовно земельної ділянки загальною площею 1.0355га, кадастровий номер :07:047:0009, що знаходиться: м. Запоріжжя вул. Базова 1-а) між сторонами в редакції позивача, без урахування протоколу розбіжностей Запорізької міської ради, рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вищезазначене, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку із чим апеляційна скарга Запорізької міської ради задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 року у справі №908/248/18 підлягає залишенню без змін.

У зв'язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 року у справі №908/248/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 року у справі №908/248/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді Н.М. Дучал

О.І. Склярук

(У судовому засіданні 13.09.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено 17.09.2018 року).