ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р. Справа № 920/31/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників сторін:

позивача - Архипенко О.І. - дов. № 02/09-005775 від 02.04.18,

відповідача - Войтенко О.В. - дов. № 3753/10/18-19-10 від 17.07.18,

третьої особи - Сіренко І.С. - дов. № 12-6/8-44 від 23.01.18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1366 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05.06.18 у справі № 920/31/18 (суддя Соп'яненко О.Ю., повний текст рішення складено 15.06.18 )

за позовом Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі ТОВ, м. Суми,

до Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС України у Сумській, м. Суми,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області, м. Суми,

про стягнення 475 042,59 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.06.2018 у справі №920/31/18 позовні вимоги задоволено. Стягнуто на користь Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (40020, м. Суми, проспект Курський, б. 6, ідентифікаційний номер юридичної особи 21127532, р/р 8 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805), за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС України у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2 Код ), шкоду, заподіяну Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС України у Сумській області, у розмірі 475 042 (чотириста сімдесят п'ять тисяч сорок дві) гривні 59 копійок. Стягнуто на користь Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (40020, м. Суми, проспект Курський, б. 6, ідентифікаційний номер юридичної особи 21127532, р/р 8 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805), за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС України у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2 Код ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) гривень 00 копійок. Стягнуто з Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС України у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2 Код ) в доход Державного бюджету України (отримувач УК у м. Сумах /м. Суми/ 21081100, , МФО 837013 банк отримувач ГУДКСУ у Сумській області, рахунок № 0002, код класифікації доходів бюджету 21081100) 7 125,64 грн. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 05.06.2018 у справі №920/31/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог відповідач посилається на те, що кредитні кошти за кредитним договором № 012/06-11/101 від 05.10.2007 року призначені для будівництва торгово-офісного центру в м. Полтава, а не для забезпечення нормальної господарської діяльності позивача, у т.ч. для виплати заробітної плати, сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів, а також для виконання інших грошових зобов'язань позивача перед третіми особами. ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" надав позивачеві кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування, а не для забезпечення нормальної господарської діяльності позивача. За умовами кредитного договору позивач, як зазначає відповідач, зобов'язується використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених цим договором, а не для забезпечення нормальної господарської діяльності позивача. Відповідач зазначає, що позивач має право достроково погашати кредит за умови попереднього повідомлення банку у термін не менше 10 днів до дати здійснення дострокового погашення, проте, як зазначає відповідач, подібних звернень позивачем до ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" не було, що підтверджує відсутність у позивача наміру достроково погашати кредит за даним кредитним договором. Також, апелянт вказав, що у разі виявлення фактів нецільового використання кредиту (його частки) позивач сплачує ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" штраф у розмірі 25 відсотків від суми нецільового його використання, проте оскільки штраф у розмірі 25 відсотків від суми 4 101 276,00 грн позивачем не сплачувався, то на думку відповідача, позивачем не доведено факту понесення ним збитків та не доведено причинний зв'язок між несвоєчасним поверненням позивачеві коштів в сумі 4 101 276,00 грн. та збитками у сумі 475 042,59 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його цілком обґрунтованим та законним, вважає, що судом були об'єктивно і повно досліджені всі матеріали справи, без порушення матеріального чи процесуального права, наполягає на правомірності рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач зазначив, що за результатами декларування податку на прибуток за 2015 рік, у нього виникло право на зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами роботи у 2015 році у розмірі 5 102 908,00 грн, з яких: 4 101 276,00 грн - зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами роботи за 9 місяців 2015 року; 1 001 632,00 грн - зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами роботи за результатами роботи у четвертому кварталі 2015 року. У зв'язку з чим, позивач звернувся до відповідача із заявою № 298 від 16.11.2015 про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у сумі 4 101 276,00 грн, однак відповідачем листом від 02.12.2015 року № 67960/10/18-19-20-02-45 відмовлено позивачеві у поверненні суми зменшення податку на додану вартість. Також, позивач зазначив, що вказані протиправні дії відповідача позбавили позивача можливості користуватися належними йому грошовими коштами в сумі 4 101 276,00 грн та змусили позивача звертатися за захистом своїх порушених прав до Сумського окружного адміністративного суду. За результатами розгляду справи № 818/3938/15 постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2016, позов СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ задоволено та визнано бездіяльність ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, щодо не вчинення дій, спрямованих на повернення СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 4 101 276,00 грн протиправною та зобов'язано відповідача вчинити відповідні дії. Тому позивач вважає, що в результаті незаконних дій (бездіяльності) відповідача, що встановлено судовим рішенням у справі № 818/3938/15, він протиправно був позбавлений можливості, починаючи з 07.12.2015 користуватися належними йому грошовими коштами в розмірі 4 101 276,00 грн, а саме, сплатити кредит за кредитним договором, у зв'язку з чим позивачу довелося сплатити проценти в розмірі 475 042,59 грн, які позивач просить стягнути з відповідача в якості шкоди з Державного бюджету України.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області, м. Суми, відзиву на апеляційну скаргу не надала, в судовому засіданні підтримала позицію відповідача та просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 05.06.2018 у справі №920/31/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та розглянувши матеріали справи в порядку ст. 269 ГПК України, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами декларування податку на прибуток за 2015 рік, у позивача виникло право на зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами роботи у 2015 році у розмірі 5 102 908,00 грн., з яких: 4 101 276,00 грн. - сума зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами попереднього звітного періоду поточного року (9 місяців 2015 року) та 1 001 632,00 грн. - сума зменшення нарахованої суми податку на прибуток за результатами останнього (звітного) податкового періоду.

Позивач звертався до відповідача з заявою №298 від 16.11.2015 про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 4 101 276,00 грн, на що відповідач листом №67960/10/18-19-20-02-45 від 02.12.2015 повідомив, що повернення надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску здійснюється за попереднім інформуванням Координаційно-моніторингового департаменту.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2016 у справі № 818/3938/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2016, позов Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" (у формі ТОВ) задоволено, визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 4 101 276,00 грн та зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області висновок про повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 4 101 276,00 грн.

Також, судом першої інстанції встановлено, що грошові кошти в розмірі 4 101 276,00 грн. за заявою № 298 від 16.11.2015 були отримані позивачем 19.11.2016, що підтверджується банківськими виписками, а залік податкових зобов'язань підтверджується податковими деклараціями з податку на прибуток за І півріччя 2016 року та 9 місяців 2016 року, банківською випискою від 18.11.2016 та роздруківкою з електронного кабінету платника податків за період з 31.12.2015 по 31.12.2016.

Як зазначає позивач, у результаті протиправних дій відповідача, що встановлено судовим рішенням у справі №818/3938/15, він був позбавлений можливості, починаючи з 07.12.2015, користуватися належними йому грошовими коштами в розмірі 4 101 276,00 грн для здійснення власної господарської діяльності.

У той же час, позивач мав намір спрямувати зазначену суму грошових коштів на погашення кредиту за договором № 012/06-11/101 від 05.10.2007, укладеним з АТ "Райффайзен Банк Аваль", що підтверджується службовою запискою головного бухгалтера позивача від 12.11.2015 та листом позивача №02/00-000305 від 25.11.2015, адресованим АТ "Райффайзен Банк Аваль", а також листуванням позивача з АТ "Райффайзен Банк Аваль" (лист АТ "Райффайзен Банк Аваль" №ДЗ-2-КБ/7 від 14.01.2016 та лист позивача №02/09-0000731 від 02.02.2016) і службовою запискою головного бухгалтера позивача від 27.01.2016, що адресована керівнику позивача.

Як зазначає позивач, у період з 07.12.2015 по 19.11.2016, за користування кредитними коштами, позивач був вимушений сплатити проценти в розмірі 475,042,59 грн, відповідно до розрахунку, який підтверджений АТ "Райффайзен Банк Аваль", про що свідчить довідка №ДЗ-2-КБ/1402 від 27.12.2017 видана вказаним банком. Також, АТ "Райффайзен Банк Аваль" подано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 012/06-11/101 від 05.10.2007 СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ, станом на 26.04.2018, виписки про рух коштів по рахункам, які було відкрито до кредитного договору № 012/06-11/101 від 05.10.2007.

Вищевказане стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідача - Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС України у Сумській області шкоди в розмірі 475 042,59 грн, завданої протиправною бездіяльністю відповідача.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка полягала у непідготовці висновку про повернення позивачу надмірно сплачених грошових зобов'язань та неподанні його для виконання третій особі у справі, що підтверджено постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2016 у справі №818/3938/15, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2016, позивач, розраховуючи на вчасне повернення надміру сплаченого зобов'язання з податку на прибуток і використання цих коштів для дострокового погашення кредиту в АТ "Райффайзен Банк Аваль", вимушений був використовувати власні кошти та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами в сумі 475 042,59 грн за кредитним договором № 012/06-11/101 від 05.10.2007, як відповідну плату за користування кредитом згідно договору у період з 07.12.2015 по 19.11.2016, тобто позивач сплачував проценти за користування кредитними коштами, в той час як його власні кошти знаходилися на рахунках відповідача та протиправно, у порушення вимог статті 43 Податкового кодексу України не поверталися, внаслідок чого позивачу завдано 475 042,59 грн шкоди, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, вважає наведений висновок таким, що здійснений без урахування усіх обставин справи та приписів чинного законодавства.

Так, відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до приписів ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначив, що "розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що ... шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини". Подібної позиції дотримується і Вищий господарський суд України (роз'яснення від 01.04.1994 р. № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" у редакції від 29 грудня 2007 р.).

Причинний зв'язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов'язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв'язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об'єктивний причинний зв'язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об'єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв'язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

В кредитному договорі №012/06-11/101 від 05.10.2007, який був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор, Банк) та СУБП «Укртехносинтез» (Позичальник), а саме в п. 1.2 зазначено, що кредитор, на положеннях та умовах цього договору, відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у сумі 132 000 000,00 грн, строком до 02.08.2017 із сплатою 14% річних. Вказана процентна ставка підлягає щорічному перегляду Банком у випадках, передбачених п.7.3, п.7.5, п.12.3 цього кредитного договору.

Пунктами 2.1., 3.1, 3.3 кредитного договору визначено, що кредитні кошти призначені для будівництва торгово-офісного центру в м. Полтава (мета кредиту, ст.345 ГК України). Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Сторони встановлюють наступний порядок погашення заборгованості за кредитним договором: в першу чергу погашається заборгованість за процентами нарахованими за користування кредитом; в другу чергу погашається сума основної заборгованості за кредитом; в третю чергу погашається заборгованість за неустойку, у випадку її нарахування Кредитором, інша безспірна заборгованість Позичальника за цим договором.

В п.5.1. кредитного договору передбачено, що кредитор зобов'язується на умовах цього договору, після виконання позичальником обов'язкових умов, вказаних в п.п.3.1.1 відкрити позичальнику позичковий рахунок №20636710 та надавати з нього позичальнику в безготівковій формі безпосередньо за цільовим призначенням на підставі наданих договорів, рахунків, тощо, що підтверджують цільове використання кредитних коштів в межах ліміту відкритої кредитної лінії, вказаної в п.1.2, за умови оформлення відповідного забезпечення, що задовольняє вимоги Кредитора за цим Договором.

Згідно з п.6.1., п. 6.2, п. 6.3 кредитного договору Позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах, передбачених цим договором. Проценти за кредит Позичальник сплачує щомісячно платіжним дорученням на рахунок доходів Кредитора №206892807 не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту. Основна заборгованість за кредитом (позичкова заборгованість) погашається Позичальником у відповідності до Графіка погашення заборгованості (додаток №1 до цього Договору). Позичальник зобов'язується сплачувати Кредитору, додатково до встановленої процентної ставки за кредит, неустойку, передбачену ст.10 даного договору, за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів за кредит, використання кредитних коштів не за цільовим призначенням, порушенням умов п.8.2. договору. Позичальник зобов'язується надавати Кредитору щоквартально, до 30 числа наступного місяця бухгалтерський баланс, звіт про фінансові результати та їх використання, та додатково, за запитом Кредитора, - і інші матеріали з видачі, перевірки забезпечення кредиту і контролю за його використанням і поверненням, в тому числі інформацію про рух по основному та додатковому поточним рахункам. Позичальник зобов'язується надавати Кредитору всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового використання кредитних коштів, аналізу фінансового стану Позичальника та сприяти Кредитору в здійсненні цих перевірок.

Відповідно до пунктів 8.1., п. 8.2, п. 8.3 кредитного договору Позичальник має право порушувати перед Кредитором питання про перенесення строків платежів за кредитним договором (строків повернення кредиту, сплати процентів) у разі виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від нього причин, пов'язаних з веденням господарської діяльності. Таке звернення повинно бути направлене Кредитору в письмовій формі за 10 днів до настання строку платежу з наданням документів, що об'єктивно підтверджують неможливість своєчасної сплати заборгованості. Позичальник має право достроково погашати Кредит за умови попереднього повідомлення Кредитора у термін не менше 10 днів до дати здійснення дострокового погашення. У разі дострокового погашення Позичальником кредиту, протягом 1-10 року кредитування Позичальник сплачує Кредитору комісію в розмірі 2% від суми дострокового погашення.

Пунктом 10.3. кредитного договору визначено, що у випадку дострокового погашення заборгованості за кредитом з порушенням умов, передбачених п.8.2. договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 3% від суми достроково погашеної заборгованості.

В п. 10.4 кредитного договору сторони визначили, що у разі виявлення фактів нецільового використання кредиту (його частки) Позичальник сплачує Кредитору штраф у розмірі 25 відсотків від суми нецільового використання.

Із зазначених вище умов кредитного договору, колегія суддів дійшла висновку про те, що кредитні кошти за цим договором призначені для будівництва торгово-офісного центру в м. Полтава (мета кредиту, ст.345 ГК України); ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» надав СУБП «Укртехноситез» кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування; СУБП «Укртехносинтез» зобов'язався використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів на умовах передбачених цим договором.

СУБП «Укртехносинтез» зобов'язався сплачувати ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», додатково до встановленої процентної ставки за кредит, неустойку, передбачену п. 10 даного договору, за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів за кредит, використання кредитних коштів не за цільовим призначенням, порушенням умов п. 8.2. договору, а отже наміру достроково погашати суму заборгованості за даним кредитним договором СУБП «Укртехносинтез» не мало.

Також, СУБП «Укртехноситез» зобов'язався надавати ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» щоквартально, до 30 числа наступного місяця бухгалтерський баланс, звіт про фінансові результати та їх використання, та додатково, за запитом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», - і інші матеріали з видачі, перевірки забезпечення кредиту і контролю за його використанням і поверненням, в тому числі

інформацію про рух по основному та додатковому поточним рахункам, що підтверджує відсутність використання СУБП «Укртехносинтез» коштів за даним Кредитним договором не за призначенням.

Крім того, СУБП «Укртехноситез» має право порушувати перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» питання про перенесення строків платежів за кредитним договором (строків повернення кредиту, сплати процентів) у разі виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від нього причин, пов'язаних з веденням господарської діяльності, а також, СУБП «Укртехносинтез» має право достроково погашати Кредит за умови попереднього повідомлення ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у термін не менше 10 днів до дати здійснення дострокового погашення, проте подібних звернень СУБП «Укртехносинтез» до ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» не було, що підтверджує відсутність наміру СУБП «Укртехносинтез» достроково погашати кредит за даним Кредитним договором.

Однак, таких звернень матеріали справи не містять, а також не містять доказів сплати позичальником штрафу у розмірі 25% від суми нецільового використання, передбаченого п. 10.4 кредитного договору.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не досліджено та не з'ясовано, яким чином при укладенні кредитного договору у 2007 році позивач міг розраховувати на те, що за результатами роботи у 2015 році у нього виникне право на зменшення нарахованої суми податку на прибуток у певній сумі та в подальшому використати ці кошти для сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Колегія суддів зазначає, що сплата відсотків за користування кредитними коштами виникла не в результаті дій/бездіяльності відповідача, а обумовлена умовами кредитного договору № 012/06-11/101 від 05.10.2007.

Крім того, як вже зазначалось вище, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2016 у справі № 818/3938/15 підтверджена бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області щодо не вчинення дій спрямованих на повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобов'язань.

Поряд з цим, даним судовим актом відновлено порушене право позивача та зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області підготувати та надати на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області висновок про повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобов'язань шляхом перерахування відповідних сум. Однак, при зверненні з позовною заявою у справі №920/31/18, позивачем не надано доказів вчинення податковою інспекцією неправомірних дій під час виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2016 у справі № 818/3938/15.

Водночас, слід зауважити на тому, що приписами п.п. 43.5, 43.6 ст. 43 Податкового кодексу України встановлений строк підготовки висновку податкового органу про повернення відповідних сум коштів та подання його до виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків, у встановленому порядку.

Як зазначив Верховний суд в своїй постанові від 08.05.2018 у справі №920/316/17 кредитні кошти позивачем були отримані 04.03.2016 (тобто на наступний день, від граничної дати встановленої для підготовки висновку) у сумі яка дорівнювала можливої сумі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

Також, колегія суддів вважає за необхідним зазначити про те, що згідно інформації з листа № 12-6/759-1487 від 20.02.2018 ГУ ДКСУ у Сумській області сума 4 101 276,00 грн була перерахована СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ 31.10.2016, тоді як позивач в своїй заяві № 02/09-000297 від 11.01.2018 (таблиця в оскаржуваному рішенні) останньою датою перерахування СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ - 19.11.2016.

Вказане було безпідставно залишено поза увагою судом першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що, відповідно до п.2.1 Кредитного договору №012/06-11/101 від 05.10.2007, кредитні кошти призначені для будівництва торгово-офісного центру в м. Полтава (мета кредиту, ст. 345 ГК України), за умовами п.6.1 вказаного договору, Позичальник зобов'язався використовувати кредит на вказані у договорі цілі....Проценти за кредит Позичальник сплачує щомісячно платіжним дорученням на рахунок доходів Кредитора.

Поряд з цим, суд першої інстанції наведеного вище не врахував та не дослідив цільового використання отриманих позивачем грошових коштів у сумі 4 101 276,00 грн, з урахуванням умов Договору та підстав/порядку надання кредитних коштів за п. 5.1 Кредитного договору № 012/06-11/101 від 05.10.2007.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем з урахуванням ст. 73, ст. 74, ст. 76, ст. 77, ст. 86 ГПК України не доведено причинний зв'язок між несвоєчасним поверненням йому коштів в сумі 4 101 276,00 грн та збитками в сумі 475 042,59 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в матеріалах справи, а тому, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, яку просить стягнути позивач з відповідача, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п.2 ч.1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС України у Сумській, м. Суми, на рішення господарського суду Сумської області від 05.06.18 у справі № 920/31/18 задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 05.06.18 у справі № 920/31/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) (40020, м. Суми, проспект Курський, б. 6, ідентифікаційний номер юридичної особи 21127532, р/р 8 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805) на користь Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС України у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2 Код ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 10 688,46 грн.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 21.09.2018

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Россолов В.В.