РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/4543/18

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Бабаджанян М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

за позовом Катюжанської сільської ради (07313, Київська обл., Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Біла, 40)

до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, МСП-03680, вул. Митрополита Василя Липківського, 45)

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача 1) Вишгородське районне комунальне підприємство Вишгородтепломережа"

2) Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на

стороні відповідача 1) Мале приватне підприємство "ВПК"

про визнання недійсним та скасування рішення

Представники сторін:

від позивача: Жук Ю.М., ордер серії КВ №739186 від 18.06.18;

від відповідача: Павленко О. В., довіреність № 300-02/87 від 31.05.18;

третя особа-1 на стороні позивача: Дяченко Л. Л за довіреністю № 654/08 від 31.05.2018;

третя особа-2 на стороні позивача: не прибув;

третя особа-1 на стороні відповідача: Хлебцевич Д.В. за довіреністю № бн від 08.08.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Катюжанська сільська рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 01.02.2018 Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення № 28-р про залишення рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 без змін. Позивач зазначає, що відповідачем було неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та висновки, викладення у рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому просить визнання недійсним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України від 01.02.2018 № 28-р у справі № 953/6-р-02-06-16. Також просить покласти на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 залишено позовну заяву Катюжанської сільської ради без руху.

03.05.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, якою останній усунув недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 23.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи №910/4543/18 у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.06.2018.

15.06.2018 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 було вирішено відкласти підготовче засідання на 17.07.2018; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача - Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа", Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області; залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Мале приватне підприємство "ВПК".

17.07.2018 через відділ діловодства суду від Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" надійшли письмові пояснення по справі.

У судове засідання представники Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області та Малого приватного підприємства "ВПК" не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та поштове повернення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2018.

Представник Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» (третьої особи-1 на стороні позивача) у судовому засіданні подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи та надав усні пояснення по справі.

Представники позивача та відповідача також надали усні пояснення по справі. Разом з тим, представник позивача у даному засіданні подав клопотання про продовження строку підготовчого провадження у справі на підставі ст. 177 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2018 було продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання у справі на 14.08.2018.

В судовому засіданні 14.08.2018 Суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/4543/18 до судового розгляду по суті на 18.09.2018.

В судове засідання 18.09.2018 прибули позивач, відповідач третя особа - 1, третя особа - 2 в судове засідання не прибула, причин неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач просив у задоволені позову відмовити. Представник третьої особи-1 без самостійних вимог на стороні позивача підтримав позовні вимоги, представник третьої особи-1 на стороні відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши вступні слова сторін, а також пояснення представників третіх осіб, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, Суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 01.02.2018 Антимонопольним комітетом України було прийнято рішення № 28-р про залишення рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 без змін.

Так, Антимонопольним комітетом України здійснено перевірку рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 (далі - Рішення № 46).

Підставою для перевірки була заява Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 20.12.2016 № 662/02-49 про перевірку Рішення № 46.

У заяві Катюжанська сільська рада зазначила, що не погоджується з Рішенням № 46 оскільки адміністративною колегією Відділення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, щодо обов'язку (повноважень) сільської ради визначати Мале підприємство «ВПК» (далі - МПП «ВПК», Підприємство) надавачем постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка.

Заявник вважав, що висновок адміністративної колегії Відділення в Рішенні № 46 про вчинення Катюжанською сільською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яке може призвести до недопущення конкуренції, не відповідає обставинам справи № 953/6-р-02-06-16, та просив скасувати Рішення № 46 і припинити провадження у справі.

На думку заявника, в адміністративної колегії Відділення були відсутні підстави для встановлення зобов'язання Катюжанській сільській раді здійснити заходи стосовно визначення МПП «ВПК» виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі території с. Катюжанка, оскільки до повноважень органу місцевого самоврядування взагалі не входить визначення надавачів послуг з постачання теплової енергії.

Крім того, заявник зауважив, що адміністративна колегія Відділення при прийнятті Рішення № 46 не врахувала, що МПП «ВПК» не здійснило державну реєстрацію договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011, відповідно до вимог цивільного законодавства.

На підставі аналізу Рішення № 46 та матеріалів справи № 953/6-р-02-06-16 Антимонопольним комітетом було встановлено наступне.

До Антимонопольного комітету України звернулось МПП «ВПК» із заявою від 04.06.2015 № 89 про порушення його прав внаслідок відмови Катюжанської сільської ради у визнанні МПП «ВПК» надавачем послуг з постачання теплової енергії на території с. Катюжанка, що на думку підприємства, свідчить про порушення Катюжанською сільською радою законодавства про захист економічної конкуренції.

Вказана заява була передана для розгляду до Київського обласного територіального відділення Комітету.

Основними видами діяльності МПП «ВПК» є виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії (ліцензія серії АЕ № 194667, видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами (ліцензія серії АВ № 582457, видана Київською обласною державною адміністрацією) та постачання теплової енергії (ліцензія серії АВ № 582458, видана Київською обласною державною адміністрацією) з використанням альтернативних (відновлюваних) джерел енергії (паливом є паливні гранули пресовані з деревини (пелети).

Підприємство встановило та експлуатує на території Київської області котельні, які працюють на альтернативному паливі.

Згідно з матеріалами справи № 953/6-р-02-06-16 МПП «ВПК» на підставі договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011, укладеного з Катюжанською сільською радою, орендувало частину приміщення котельні, яка належить територіальній громаді с. Катюжанка, яке знаходиться по вул. Радянська, 60-А.

МПП «ВПК» провело реконструкцію, встановило технічне обладнання з метою виробництва та постачання теплової енергії для опалення приміщення Катюжанської загальноосвітньої середньої школи (вул. Радянська, 60, с. Катюжанка) та прилеглих житлових багатоквартирних будинків.

Як встановлено Відділенням під час розгляду справи № 953/6-р-02-06-16, Підприємство зверталось до Катюжанської сільської ради (листи від 07.11,2014 № 234, від 17.12.2014 № 281) з проханням визначити його надавачем комунальних послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради у зв'язку з тим, що МПП «ВПК» має технічну можливість виробляти теплову енергію з використанням альтернативного палива (паливних гранул з деревини).

За результатами розгляду вказаного звернення Катюжанська сільська рада повідомила МПП «ВПК» (лист від 11.12.2014 № 788) про те, що згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення) є органи місцевого, самоврядування. Оскільки ці послуги є централізованими, Катюжанська сільська рада щодо вирішення питання надання комунальних послуг з постачання теплової енергії рекомендувала МПП «ВПК» звернутись до Вишгородської районної державної адміністрації.

Відділення дослідило обставини щодо підстав відмови Катюжанською сільською радою у визначенні МПП «ВПК» надавачем послуг з постачання теплової енергії.

Так, згідно з поясненнями Катюжанської сільської ради (лист від 21.07.2015 № 369/02-22), наданими Відділенню, відповідно до рішення Виконавчого комітету Катюжанської сільської ради від 15.09.2010 № 36, виробником і виконавцем послуг з теплопостачання, постачання холодної води і водовідведення на території Катюжанської сільської ради визначено Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» у зв'язку з тим, що в межах території, яка відноситься до Катюжанської сільської ради, немає іншого суб'єкта господарювання, який би надавав ці послуги.

Проте МПП «ВПК» зверталось до Катюжанської сільської ради з питання визначення його надавачем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі з використанням паливних гранул пресованих з деревини на території Катюжанської сільської ради, а не послуг централізованого опалення.

Відділення дійшло висновку, що наведені доводи Катюжанської сільської ради щодо підстав відмови у визначенні МПП «ВПК» надавачем послуг з постачання теплової енергії є необґрунтованими і не підтвердженими належними доказами.

Відділення дійшло висновку, що вказана бездіяльність щодо необґрунтованої відмови у визначенні МПП «ВПК» надавачем послуг з постачання теплової енергії на території с. Катюжанка (для Катюжанської загальноосвітньої середньої школи та прилеглих до житлових багатоквартирних будинків) може свідчити про вчинення Катюжанською сільською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до недопущення конкуренції на ринку послуг постачання теплової енергії.

Катюжанська сільська рада повідомила про неможливість виконати рекомендації Відділення щодо усунення причин виникнення порушення законодавства про захист економічної конкуренції і умов що їм сприяють, оскільки чинним законодавством не передбачено визначення виконавця послуг з постачання теплової енергії та з огляду на відсутність у Катюжанської сільської ради повноважень щодо управління об'єктами спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міста Вишгородського району (лист від 03.02.2016 № 54).

Згідно з матеріалами справи N° 953/6-р-02-06-16 МПП «ВПК» листами від 07.11.2014 та від 17.12.2014 № 281 зверталось до Катюжанської сільської ради з питанням визначення МПП «ВПК» надавачем саме послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі з використанням паливних гранул пресованих з деревини на території Катюжанської ради, а не послуг централізованого опалення.

При цьому, Катюжанська сільська рада не надала належних доказів, які підтверджують надання послуг постачання теплової енергії на альтернативній основі з використанням паливних гранул пресованих з деревини на території Катюжанської сільської ради є наданням послуг централізованого опалення, у зв'язку з чим для вирішення питання щодо МПП «ВПК» надавачем комунальних послуг з постачання теплової енергії необхідно звернутись до Вишгородської районної державної адміністрації.

Також під час розгляду справи .№ 953/6-р-02-06-і6 Відділення з'ясувало, що рішеннями органів місцевого самоврядування Київської області, а саме:

- Виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 01.10.2013 № 60 «Про визначення підприємства постачальником теплової енергії для Новосілківської ЗОШ»;

- Виконавчого комітету міської ради м. Вишневе від 29.10.2013 № 59/17 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» МПП «ВПК» визначено виконавцем послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії в ЗОШ № 3 та № 4 м. Вишневе;

- Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27.04.2016 № 45 «Про погодження визначення МПП «ВПК» як виробника, транспортувальника та постачальника теплової енергії»,

МПП «ВПК» визначено виробником, транспортувальником та постачальником теплової енергії для відповідних об'єктів.

Зібрані Відділенням у справі № 953/6-р-02-06-16 докази свідчать, що бездіяльність Катюжанської сільської ради щодо визначення МПП «ВПК» надавачем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради унеможливила укладання МПП «ВПК» відповідних договорів про надання послуг постачання теплової енергії на альтернативній основі, з використанням паливних гранул пресованих з деревини.

Зазначене перешкоджало МПП «ВПК» у наданні вказаних послуг в межах с. Катюжанка та участі цього підприємства на конкурентних засадах у державних (публічних) закупівлях.

Адміністративною колегією Відділення в Рішенні № 46 доведено, що вказані дії Катюжанської сільської ради можуть призвести до недопущення конкуренції на ринку послуг постачання теплової енергії у визначених територіальних межах.

Крім того, обставини, з'ясовані Відділенням у справі № 953/6-р-02-06-16 про те, що згідно з рішенням Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351-36-VI і рішенням Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403-30-VI котельню з обладнанням, що знаходиться по вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка, безоплатно передано з комунальної власності громади с. Катюжанка у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, тож Катюжанська сільська рада неправомочна приймати рішення стосовно цього майна, оскільки котельня не належить громаді села Катюжанка, не спростовує того, що в Катюжанської сільської ради були підстави для відмови МПП «ВПК» у визначенні його виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані, зокрема. Катюжанська загальноосвітня середня школа та прилеглий житловий багатоквартирний будинок.

Так, згідно з матеріалами справи № 953/6-р-02-06-16 відсутні докази про визнання недійсним у встановленому законом порядку договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка від 13.07.2011. Крім того, матеріалами справи № 953/6-р-02,-06-16 підтверджено, що на виконання до цього договору МПП «ВПК» перераховувало Катюжанській сільській раді орендну плату.

Отже, твердження заявника стосовно того, що адміністративна колегія Відділення при прийнятті Рішення № 46 не врахувала, що МПП «ВПК» не здійснило державну реєстрацію договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка від 13.07.2011, і цей договір є неукладеним, не спростовує висновків адміністративної колегії Відділення в Рішенні № 46 про порушення Катюжанською сільською радою законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яке може призвести до недопущення конкуренції.

Враховуючи наведені обставини Антимонопольний комітет України дійшов висновку, що Рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 про визнання бездіяльності Катюжанської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04359560) порушенням законодавства, про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яке може призвести до недопущення конкуренції, та яким зобов'язано Катюжанську сільську раду припинити це порушення, прийнято при доведенні обставин» які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені в рішенні, відповідають обставинам справи, норми матеріального права застосовані правильно.

Вищезазначене рішення Відповідача позивач отримав 14.02.2018.

Із матеріалів справи вбачається, що Катюжанська сільська рада також оскаржувала рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 в Господарському суду міста Києва. У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 Катюжанській сільській раді Господарським судом міста Києва у складі судді Гумеги О. В. було відмовлено повністю, про що ухвалене відповідне рішення від 06.02.2017 у справі № 911/4203/16. Зазначене рішення Господарського суду міста Києва було залишено без змін за результатами його перегляду в апеляційному та касаційному порядку, про що Київським апеляційним господарським судом ухвалено відповідну постанову від 29.05.2017, а Вищим господарським судом України - постанову від 08.08.2017.

Позивач вважає, що при проведенні перевірки відповідач на підтвердження висновків Відділення не перевірив та не витребував відповідних доказів згідно з вимогами чинного законодавства, а також не застосував тих норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, не довів обставин, які мають значення для справи і які були визнані встановленими. Зокрема, на думку позивача обставини, які мають значення для справи щодо доказів про наявність у МПП «ВПК» права користування приміщенням котельні повинно підтверджуватися доказами у відповідності з вимогами Закону України «Про знесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 № 1878, згідно яких обов'язковій реєстрації підлягає право оренди, а таке право МПП «ВПК» не зареєстровано. Відповідно відповідачем передчасно зроблено висновок в рішенні, який не підтверджений належними та допустимими доказами про оренду МПП «ВПК» приміщення котельні.

Обставини сплати МПП «ВПК» орендної плати Катюжанській сільській раді, на думку позивача спростовуються тим, що котельня у 2013 році була передана до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району (рішення Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351 -36-VI та рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403- 30-VI). Відповідно висновки відповідача, на думку позивача, не відповідають фактичним обставинам справи.

Також на думку позивача, висновки відповідача про проведену реконструкцію котельні та встановлення котла не підтверджені належними і допустимими доказами.

Позивач, крім наведеного, зазначає, що в рішенні відповідача не зазначено норму законодавства України про здійснення державних (публічних) закупівель, якою б передбачалося наявність у суб'єкта господарювання рішення органу місцевого самоврядування для участі цього підприємства на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях, як і не зазначено доказів на підтвердження неможливості участі в державних (публічних) закупівлях.

Відповідач проти позову заперечує з підстав його необґрунтованості, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Третя особа - 1 згідно наданих суду письмових пояснень вважає заявлені позивачем вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, тощо.

Відповідно до частини першої статті ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для початку розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно частини 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним Рішення в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для оскарження рішень Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскаржуваним рішенням залишено без змін рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16, яким в свою чергу визнано бездіяльність Катюжанської сільської ради, яка полягає у невизначені МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Згідно з частиною третьою вищенаведеної статті, вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Частиною 1 ст. 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) дано визначення понять:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 10.04.2014 N 1198-VII) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розроблено Порядок визначення виконавця житлово-комунальних послуг (далі - Порядок), затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.10.2014 № 279).

Виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно (п. 1.6 Порядку).

Органи місцевого самоврядування чи власник (власники) житлових будинків можуть визначати виконавців всіх або окремих житлово-комунальних послуг (п. 1.7 Порядку).

Визначені виконавці житлово-комунальних послуг є відповідальними за ненадання або неякісне надання відповідних послуг згідно з укладеними договорами та законодавством (п. 1.9 Порядку).

У ст.1 Закону України "Про теплопостачання" дано визначення понять постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

система децентралізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії потужністю від 1 до 3 Гкал/год., місцевих (розподільчих) теплових мереж;

система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об'єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Водночас, згідно вищенаведених приписів ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Таким чином, суд зазначає, що, оскільки в даному випадку звернення МПП "ВПК" до Катюжанської сільської ради не було спрямоване на визначення підприємства виконавцем послуг з централізованого опалення (оскільки послуги, які мав намір надавати МПП "ВПК" не є централізованими), то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.п. 1.6, 1.7 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг до повноважень Катюжанської сільської ради як органу місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало визначення виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, з постачання теплової енергії.

З огляду на зазначене суд погоджується, що твердження Катюжанської сільської ради, наведені у листі № 234 від 07.11.2014, не обґрунтовують відмову Ради щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії, оскільки Підприємство зверталось до Ради з метою визначення його виконавцем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради, а не послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, які за своєю суттю є централізованими. До відання органів місцевого самоврядування не належать повноваження із визначення виконавця послуг з централізованого опалення (таке виключення містить п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"), однак, в даному випадку відносини не стосуються саме централізованого опалення.

Щодо доводів позивача про те, що МПП "ВПК" не провело державну реєстрацію договору оренди від 13.07.2011, у зв'язку з чим позивач вважає зазначений договір неукладеним, суд зазначає наступне.

На підставі рішення № 86 від 06.07.2011 VIII сесії 6-го скликання Катюжанської сільської ради, 13.07.2011 між Катюжанською сільською радою, як орендодавцем та МПП "ВПК", як орендарем було укладено договір оренди приміщення, що належить до комунальної власності, який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. 13.07.2011 за № 961.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору оренди МПП "ВПК" орендувало частину приміщення котельні площею 66 кв. м, яка належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка в особі Катюжанської сільської ради та знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А.

Передача зазначеного майна відповідно до п. 2.1 вказаного договору оренди була засвідчена актом приймання-передачі приміщення від 13.07.2011, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 11.1 договору оренди цей договір укладено строком на 25 років і він діє до 12.07.2036.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним законом, який регулює відносини щодо оренди комунального майна. договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Зазначений договір оренди підписаний уповноваженими представниками сторонами, а відтак, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору та в силу приписів статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір вважається укладеним.

Таким чином, сторонами було дотримано визначений чинним законодавством порядок укладання договору оренди майна, що належить до комунальної власності.

Водночас, відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вищезазначений договір оренди приміщення, є чинним і недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, доводи позивача щодо того, що договір оренди від 13.07.2011 є неукладеним не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, а тому відхиляються судом.

Щодо доводів позивача, що котельня у 2013 році була передана до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району (рішення Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351 -36-VI та рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403- 30-VI), і відповідно невідповідності висновків відповідача фактичним обставинам справи.

Як зазначає сам позивач, відповідно до п. 11.4. договору оренди реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване приміщення третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого приміщення (його правонаступників), за винятком приватизації орендованого приміщення орендарем.

Зазначене положення договору відповідає положенням ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до яких у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Враховуючи наведені положення договору та чинного законодавства обставини передачі котельні у 2013 році до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району (рішення Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 № 351 -36-VI та рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 № 403- 30-VI) не впливають на чинність договору оренди. Відтак висновки відповідача у відповідній частині відповідають обставинам справи.

Суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності доказів проведення МПП «ВПК» реконструкції котельні та встановлення котла, оскільки, як вбачається із тексту рішення по справі № 911/4203/16 МПП "ВПК" було залучено до матеріалів справи № 911/4203/16 відповідні докази, що спростовує твердження позивача про відсутність таких доказів.

Суд погоджується, що не визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі, перешкоджає Підприємству на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях та обмежує розвиток конкуренції в цілому на ринку надання послуг з постачання теплової енергії, оскільки фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які знаходяться на території Катюжанської сільської ради укладають договори на постачання теплової енергії згідно з Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Згідно з положеннями ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" виконавець має право брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території відповідно до цього Закону.

Таким чином, за приписами чинного законодавства саме виконавець житлово - комунальних послуг наділений правом брати участь у конкурсах на набуття права виконувати житлово-комунальні послуги на певній території, відповідно суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків не визначений у відповідному порядку органом місцевого самоврядування як виконавець житлово - комунальних послуг не наділений відповідними правами.

Як зазначалося судом вище, відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було в повному обсязі з'ясовано обставини справи № 953/6-р-02-06-16, які мають значення для справи, що висновки зроблені відповідачем в оскаржуваному рішенні повністю відповідають обставинам справи та зроблені на підставі правильного застосування відповідачем норм матеріального права.

Крім того, як вже зазначав суд, Антимонопольний комітет України здійснював перевірку рішення № 46 адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 у справі № 953/6-р-02-06-16, і за результатами такої перевірки постановив оскаржуване рішення, яким залишив без змін рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16.

Водночас, рішення № 46 адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 у справі № 953/6-р-02-06-16, оскаржувалося позивачем не тільки в адміністративному, а і в судовому порядку - справа № 911/4203/16, в результаті розгляду якої суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій дійшли висновків про правильність кваліфікації Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дій Катюжанської сільської ради за нормами ч. 1 ст. 15 та п. 3 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» як антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, що можуть призвести до недопущення конкуренції.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вищевказане, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. В позові Катюжанської сільської ради (07313, Київська обл., Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Біла, 40; ідентифікаційний код 04359560) до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, МСП-03680, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код 00032767) про визнання недійсним та скасування рішення відмовити.

2. Покласти витрати по сплаті судового збору на Катюжанську сільську раду (07313, Київська обл., Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Біла, 40; ідентифікаційний код 04359560).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.09.2018.

Суддя Г.П. Бондаренко