ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2018 р.м. Харків Справа № 11249/4-28

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Семенова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Державної інноваційної фінансово - кредитної установи (вх. №25118 від 31.08.2018) на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області по справі

за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, м.Київ
до Державного підприємства "Інститут машин і систем", м. Харків
про про стягнення 71 117,80 грн.,

за участю:

державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 (довіреність № 25 від 02.01.2018);

стягувача - не з'явився;

боржника - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

31.08.2018 до господарського суду Харківської області від Державної інноваційно фінансово - кредитної установи надійшла скарга на неправомірні дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (вх. №25118), в якій стягувач просить суд:

- визнати постанову від 25.06.2018 по ВП № 38580621 про повернення виконавчого документа стягувачу прийняту державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, а саме наказу господарського суду Харківської області від 06.10.2008 № 11249/4- 28, неправомірною;

- зобов'язати державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право Заявника) шляхом поновлення виконавчого провадження за наказом Господарського суду Харківської області від 06.10.2008 № 11249/4-28.

Також, 31.08.2018 до суду від стягувача надійшла заява про поновлення строків на оскарження неправомірних дій Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №25118), в якій він просить суд:

- поновити строк на оскарження неправомірних дій державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2018 по ВП № 38580621;

- прийняти до розгляду скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи від 28.08.2018 про оскарження неправомірних дій державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2018 по ВП № 38580621.

Свою скаргу стягувач мотивує, зокрема тим, що державним виконавцем було порушено ряд основоположних принципів примусового виконання рішень, виконавче провадження щодо стягнення з боржника заборгованості за рішенням суду тривало з 2001 року, що вказує на постійне затягування виконавчих дій з боку державного виконавця або зовсім на бездіяльність органів ДВС, крім того, повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання потягне за собою додаткові витрати у вигляді сплати авансового внеску на проведення виконавчих дій, також стягувач зазначає, що відсутність майна на час повернення виконавчого документа не свідчить про те, що за боржником більш ніколи не буде рахуватися нове майно, крім того, боржник свою діяльність не припинив, а тому вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення його вимог по скарзі.

У зв'язку з відпусткою судді Бринцева О.В. розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 31.08.2018 № 576/2018 призначено повторний автоматизований розподіл скарги по справі № 11249/4-28.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2018 для розгляду скарги по справі № 11249/4-28 визначено суддю (суддю - доповідача) Чистякову І.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви стягувача про поновлення строків на оскарження неправомірних дій Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, прийнято скаргу Державної інноваційно фінансово - кредитної установи до розгляду та розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 10 вересня 2018 р. о 14:20 год.

10.09.2018 до суду державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надав супровідним листом документи (вх. №26273), зазначені у додатку, які судом приєднано до матеріалів справи.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судовому засіданні 10.09.2018 заперечував проти задоволення скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Стягувач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, 07.09.2018 до суду надійшло повідомлення (вх.№1977) про надходження на електронну адресу суду від представника стягувача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Вищенаведені електронні документи не відповідають зазначеним вище вимогам, оскільки не містять електронного підпису, що робить неможливим ідентифікувати його автора, у зв'язку з чим вказані документи залишено без розгляду та долучено до матеріалів справи.

Боржник в судове засідання не з'явився.

Копія ухвали господарського суду Харківської області від 03 вересня 2018 року надіслана на адресу боржника 03.09.2018, що підтверджується штемпелем канцелярії господарського суду: 61052, м. Харків, вул. Котлова, 29, яка зазначена позивачем у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, і не повернута підприємством зв'язку.

Відповідно до п.п.1) п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 р. N 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Згідно п.2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, суд зазначає, що частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обов'язків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

"Розумність" строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі "G. B. проти Франції"), тощо. Отже, поняття "розумний строк" є оціночним, суб'єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Зокрема, в § 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України", Європейський суд зазначив, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У справі "Бочан проти України" Європейський суд з прав людини навіть дійшовши висновку про законність і обґрунтованість оскаржених судових рішень, все ж стягнув грошову компенсацію в розмірі 2 тис. євро лише за порушення судами України "розумних строків" розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, та оскільки відповідно до ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються та неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглядати скаргу в даному судовому засіданні за відсутності представників стягувача та боржника.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2001 позовні вимоги було задоволено, вирішено стягнути з відповідача 71117,80 грн. заборгованості, 711,18 грн. держмита, 69 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення набрало законної сили. На виконання рішення 11.02.2002 був виданий наказ.

06.10.2008 Комінтернівський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся із заявою про видачу дублікату наказу, в зв'язку із втратою оригіналу наказу від 11.02.2002 по справі № 11249/4-28.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 жовтня 2008 року заяву Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про видачу дублікату наказу, в зв'язку із втратою оригіналу наказу від 11.02.2002 по справі № 11249/4-28 - задоволено та видано дублікат наказу.

31.08.2018 до господарського суду Харківської області від Державної інноваційно фінансово - кредитної установи надійшла скарга на неправомірні дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (вх. №25118), в якій стягувач просить суд:

- визнати постанову від 25.06.2018 по ВП № 38580621 про повернення виконавчого документа стягувачу прийняту державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, а саме наказу господарського суду Харківської області від 06.10.2008 № 11249/4- 28, неправомірною;

- зобов'язати державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право Заявника) шляхом поновлення виконавчого провадження за наказом Господарського суду Харківської області від 06.10.2008 № 11249/4-28.

В обґрунтування поданої скарги стягувач, зокрема посилається на те, що Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області порушено ряд основоположних принципів примусового виконання рішень. Виконавче провадження щодо стягнення з ДП "Інституту машин і систем" заборгованості періодично тривало з 2001 року, що вказує на постійне затягування відділами ДВС виконавчих дій або зовсім на бездіяльність.

Також, повернення стягувачу виконавчого документа, а саме наказу по справі № 11249/4-29 порушує принцип законності та справедливості, оскільки відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" повторне пред'явлення виконавчого документу до Міжрайонного відділу ДВС потягне за собою додаткові витрати стягувача у вигляді сплати авансового внеску на проведення виконавчих дій, що передбачено ч.2 ст. 26 Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу крім іншого зазначено, до відсутнє будь-яке майно, а тому виконавчий документ підлягає поверненню, а отже на думку стягувача відсутність майна на час повернення виконавчого документа не свідчить про те, що за Боржником більш ніколи не буде рахуватися нове майно. Крім того, відповідно до відомостей які наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "Інститут машин і систем" свою діяльність не припинив.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2018 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення).

У вказаній постанові стягувачу було роз'яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 25.06.2021 (п.2 Постанови).

Відповідно до ч.4, ч.5 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з пунктом 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" (в новій редакції від 2 червня 2016 року, яка набрала чинності 05.10.2016 р.) рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень вказаної редакції Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ст. 1 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 та 2 статті 8 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" встановлено, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частиною першою статті 32 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон N 606-XIV) заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

За приписами частини першої статті 52 Закону N 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частинами другою та п'ятою статті 57 Закону N 606-XIV визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було проведено опис та арешт майна боржника, зроблений звіт про оцінку майна боржника, а також були проведені електроні торги з продажу майна боржника.

Згідно відповіді КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" №15187/1 від 21.12.2012 права власності на об'єкти нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства в Харківській області №7467 від 09.11.2012 на праві власності сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми за боржником не обліковуються.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №122799187 від 04.05.2018 у боржника відсутнє будь-яке нерухоме майно.

Отже, державним виконавцем були вчинені всі заходи, передбачені діючим законодавством, щодо розшуку майна боржника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону, яка діяла на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, у ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави, з яких виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стягувачем до матеріалів справи не надано документального підтвердження того, що на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у боржника було наявне майно, на яке могло бути звернуто стягнення, а також стягувачем недоведено суду, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем не було здійснено всіх заходів щодо розшуку майна боржника та звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як зазначено вище стягувач мотивує скаргу посилаючись, зокрема на те, що державним виконавцем було порушено ряд основоположних принципів примусового виконання рішень, проте не обгрунтовує в чому саме полягає порушення державним виконавцем принципів примусового виконання рішень, які саме основоположні принципи були порушені державним виконавцем при прийнятті оскаржуваного рішення щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2018 по ВП № 38580621.

Крім того, стягувач посилається на той факт, що виконавче провадження щодо стягнення з боржника заборгованості за рішенням суду тривало з 2001 року, що вказує на постійне затягування виконавчих дій з боку державного виконавця або зовсім на бездіяльність органів ДВС, водночас вказує, що повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання потягне за собою додаткові витрати у вигляді сплати авансового внеску на проведення виконавчих дій та вважає, що відсутність майна на час повернення виконавчого документа не свідчить про те, що за боржником більш ніколи не буде рахуватися нове майно, адже боржник свою діяльність не припинив. Проте, наведені стягувачем аргументи не свідчать про неправомірність рішення державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Адже, відповідно до ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а тому суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні скарги Державної інноваційної фінансово - кредитної установи (вх. №25118 від 31.08.2018) на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 8, 11, 12, 32, 37, 52, 57 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Державної інноваційної фінансово - кредитної установи (вх. №25118 від 31.08.2018) на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили 10.09.2018.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.п.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу складено 17.09.2018.

Суддя ОСОБА_2