ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 рокуСправа № 912/2171/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянувши в судовому засіданні справу № 912/2171/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", 03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315

до відповідача: Приватного підприємства "Агроінвест-К", 25002, м. Кропивницький, вул. Орджонікідзе, будинок 7, офіс 317

про стягнення 64 705,33 грн

Представники сторін участі не брали;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (далі - ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС", позивач) до Приватного підприємства "Агроінвест-К" (далі - ПП "Агроінвест-К", відповідач) про стягнення 31 082,60 грн пені, 4 909,41 грн 3% річних, 28 713,32 грн інфляційних втрат, з покладанням на відповідача витрат на правничу правову допомогу, а також зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 та Договору №КГ-63-09-2008 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 29.09.2008, в частині оплати товару.

Ухвалою від 21.08.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/2171/18 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначив на 17.09.2018, встановив відповідачу та позивачу строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Представник позивача направив до суду письмові пояснення від 12.09.2018 № 12-2/09, за змістом яких позовні вимоги підтримує повністю та вказує, що не отримував від відповідача відзиву чи інших клопотань.

В судовому засіданні 17.09.2018 позивач участі не брав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, уповноваженого представника в судове засідання не направив, вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позов суду не подав.

Ухвалу про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві та яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг з якого наданий на запит господарського суду, а саме: 25002, м. Кропивницький, вул. Орджонікідзе, 7, офіс 317.

Вказана ухвала надсилалась рекомендованим листом з поміткою "судова повістка".

В матеріалах справи міститься конверт із вкладенням (примірник ухвали про відкриття провадження у справі), що направлений на адресу відповідача, повернутий органом поштового зв'язку з відміткою "причина повернення - за закінченням терміну зберігання".

Телефонограмою № 1183 від 12.09.2018 суд намагався повідомити відповідача про час та місце проведення судового засідання, однак за наявним номером телефону зазначеного позивачем в позовній заяві не вдалося зв'язатися з відповідачем.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статі 120 цього Кодексу.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про призначені засідання суду.

Згідно частини 7 статті 120, пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до пункту 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до пунктів 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому відповідачу направлявся примірник ухвали від 21.08.2018, убачається, що даний лист було суду повернуто поштою з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем та повернення її до суду з відповідною поміткою є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та призначене судове засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки, а відповідач, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання проводиться за його відсутності і причини неявки представника відповідача у засідання судом не визнаються поважними.

Крім того, судом враховано, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у розділі "Дані про реєстраційні дії" міститься відмітка - "Внесення інформації щодо відсутності юридичної особи за вказаною адресою; 02.04.2; ОСОБА_1; Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради".

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2008 між товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (Продавець) та приватним підприємством "Агроінвест-К" (Покупець) укладено Договір № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу, яким визначено умови купівлі-продажу насіння (далі - Договір № КГ-39-08-2008) (а.с. 15).

У зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ПП "Агроінвест-К" грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору купівлі-продажу товару № КГ-39-08-2008 від 11.08.2008 на умовах відстрочення платежу, 15.12.2008 товариство з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області із позовними заявами про стягнення з ПП "Агроінвест - К" суми заборгованості за поставлений товар та штрафних санкції за період з жовтня 2008 по 15.12.2008 згідно договору № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008.

Так, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.02.2009 по справі № 18/5 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" до ПП "Агроінвест-К" задоволено (а.с. 16-18).

26.01.2011 між товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" та товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" було укладено Угоду № НЮК-250-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої, Первісний кредитор (ТОВ "Тридента Агро") відступає Новому кредитору (ТОВ "Незалежна юридична компанія") право вимоги виконання приватним підприємством "Агроінвест-К" () зобов'язання щодо виплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі договорів № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 та № КГ-63-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 29.09.2008, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошових зобов'язань за вказаними договорами (а.с. 25).

Відповідно до п. 1.2. Угоди № НЮК-250-ТА Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобов'язання згідно договору № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 та договору № КГ-63-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 29.08.2008.

На виконання умов пункту 4.1 Угоди № НЮК-250-ТА товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" було передано товариству з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ПП "Агроінвест-К" обумовленого зобов'язання, про що 26.01.2011 складено акт (а.с. 26).

У відповідності до частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 4.3 Договору, сторони погодили те, що сповіщення Боржника про поступку права вимоги за цією Угодою, Первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обов'язковим, оскільки при дійсності порушеного зобов'язання у розумінні статті 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

02.07.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" та ТОВ "Ніко-Тайс" було укладено Угоду № 192/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) (а.с. 27-28).

Розділом 1 даної Угоди № 192/07-12 встановлено, що Первісний кредитор (ТОВ "Незалежна юридична компанія") відступає Новому кредитору (ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") право вимоги виконання приватним підприємством "Агроінвест-К" () зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих Первісним кредитором на підставі договору № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 року та договору № КГ-63-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 29.09.2008 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням Боржником грошового зобов'язання згідно договору № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 року та договору № КГ-63-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 29.09.2008 року.

Відповідно до умов Угоди № 192/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012, Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання Боржником грошового зобов'язання згідно договору № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 року та договору № КГ-63-09-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 29.09.2008 року.

На виконання умов пункту 4.1 даної Угоди товариство з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" було передано Позивачу перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання відповідачем 2 обумовленого зобов'язання (а.с. 29).

У відповідності до пункту 4.3 Договору, сторони погодили те, що сповіщення Боржника про поступку права вимоги за цією Угодою, Первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обов'язковим, оскільки при дійсності порушеного зобов'язання у розумінні статті 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

Таким чином, ТОВ "Компанія "ОСОБА_2" передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням статті 514 Цивільного кодексу України.

В подальшому, у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням приватним підприємством "Агроінвест-К" взятого на себе зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару в тому числі згідно договору № КГ-39-08-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 у серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та приватного підприємства "Агроінвест-К" суми пені, 3% річних, інфляційних втрат, розрахованих на суму боргу в розмірі 43 398,20 грн за період з 16.12.2008 по 20.05.2013 згідно договору купівлі - продажу № КГ-39-08-2008 на умовах відстрочення платежу від 11.08.2008 та договору купівлі-продажу № КГ-63-09-2008 на умовах відстрочення платежу від 29.08.2008, Угоди № 192/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012.

Рішенням Господарського суду Київської області по справі № 911/2618/17 від 05.10.2017 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко-Тайс" задоволено (а.с.19-23).

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення.

При цьому, згідно змісту статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням того, що у справі № 911/2618/17 було встановлено факт наявності основного боргу, а також визначено періоди, за які були проведені нарахування пені, штрафу, збитків, 3% річних та інфляційних втрат, судом під час розгляду справи вказані обставини не встановлюються та не доводяться з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад осіб як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розгляду даної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Таким чином, судове рішення у справі № 911/2618/17 не може бути поставлене під сумнів.

Разом з тим, позивач зазначає, що згідно листа № 31/01-24/02 від 19.07.2018 Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області станом на 19.07.2018 зобов'язання згідно наказу Господарського суду Кіровоградської області від 10.03.2009 по справі № 18/5, в тому числі згідно договору купівлі-продажу товару № КГ-39-08-2008 від 11.08.2008 на умовах відстрочення платежу, зокрема в частині сплати суми основного боргу у загальному розмірі 31 798,20 грн не були виконані, тобто є непогашеними (а.с. 24).

З урахуванням вищевикладеного, у ТОВ "Тридента Агро" виникло право вимоги щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу 31 798,20 грн ПП "Агроінвест-К", за період який не був охоплений рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 19.02.2009 у справі № 18/5, що і стало підставою звернення з даним позовом до суду.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншої особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином (договором) на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити.

Згідно частини 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 515 Цивільного кодексу України зазначає, що заміна кредитора у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Абзац 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно пункту 8.1. Договору № КГ-39-08-2008 за невиконання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.п. 8.2., 8.3. Договору № КГ-39-08-2008 за прострочення виконання зобов'язання Покупець зобов'язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Сторони відповідно до статті 259 Цивільного кодексу України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним Договором.

Крім того, сторони відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним Договором здійснюється без обмеження строку.

В зв'язку з порушенням ПП "Агроінвест-К" грошового зобов'язання з оплати товару та невиконання рішення суду, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 31 082,60 грн за період з 21.05.2013 по 01.06.2016, інфляційні втрати в сумі 28 713,32 грн за період з жовтня 2013 по квітень 2018, 3 % річних в сумі 4 909,41 грн за період з 21.05.2013 по 19.07.2018 з суми боргу 31 798,20 грн.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши власний розрахунок 3% за допомогою програми Ліга-Закон, суд встановив, що 3% річних за період з 21.05.2013 по 19.07.2018 з суми боргу 31 798,20 грн становлять 4 926,54 грн, проте позивач просить стягнути 4 909,41 грн.

На підставі викладеного, 3% річних в сумі 4 909,41 грн, заявлені позивачем, за період з 21.05.2013 по 19.07.2018 на суму боргу 31 798,20 грн підлягають стягненню у повному обсязі.

Здійснивши власний розрахунок за допомогою програми Ліга-Закон, суд встановив, що сума інфляційних втрат за період з жовтня 2013 по квітень 2018 на суму боргу 31 798,20 грн становить 44 891,94 грн.

Разом з тим, позивач просить стягнути інфляційних втрат за період з жовтня 2013 по квітень 2018 в сумі 28 713,32 грн з суми боргу 31 798,20 грн, тому суд задовольняє такі позовні вимоги в повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені в сумі 31 082,60 грн суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до пункту 8.2. Договору № КГ-39-08-2008, за прострочення виконання зобов'язання Покупець зобов'язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, останнім неправомірно розраховано пеню, так як за період з 04.03.2016 по 01.06.2016 пеня з суми боргу 31 798,20 грн становить 3 216,31 грн, а не 3 440,46 грн як вказано позивачем.

Окрім того, позивачем заявлено в прохальній частині позову суму пені - 31 082,60 грн, в той час як згідно розрахунку пені, наведеного у позові, загальна сума пені становить 31 082,07 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню з суми боргу 31 798,20 грн за період з 21.05.2013 по 01.06.2016 в розмірі 30 857,91 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до ПП "Агроінвест-К" підлягають частковому задоволенню на суму 64 480,64 грн, з яких: 4 909,41 грн 3% річних, 28 713,32 грн інфляційних втрат та 30 857,91 грн пені. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 300,00 грн.

Згідно статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У порядку частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відшкодування витрат з надання правової допомоги здійснюються господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, зокрема, угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (правова позиція, викладена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Відшкодовуються витрати, які були здійснені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь - якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

На підтвердження наданих послуг та понесених витрат позивач надав копію договору № 03-08-2017 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 03.08.2017, копію акта прийому-передачі документів від 03.08.2017, копію акта здачі - приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.07.2018, оригінал квитанцій 0.0..1 від 09.08.2018 на суму 1500,00 грн, № 0.0.994675680.1 від 22.03.2018 на суму 1800,00 грн (а.с.30-35), копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, копію витягу з Єдиного Реєстру адвокатів України, копію довідки, виданої ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, форми № 4-ОПП, копію повідомлення, виданого ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, форми № 2-ЄСВ.

Крім того, представник позивача в акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.07.2018 навів детальний опис послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на суму 3 300,00 грн.

Суд, розглянувши подані документи, задовольняє вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з правничою допомогою, на загальну суму 3 300 грн, оскільки:

- згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги;

- відповідно до ст. 30 даного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, порядок обчислення якого (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При цьому, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно п.п. 3.1., 3.2. Договору № 03-08-2017 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 03.08.2017 року сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі - приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи Виконавця складає 120,00 грн. (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківській, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1 Договору) та участь у судовому засіданні (не менше одного), вартість участі у котрому складає 300,00 грн. Замовник повинен сплатити: 1 800,00 грн. в якості авансу в строк до 31.01.2018 року, а іншу частину відповідно до акту здачі - приймання виконаних робіт та наданих послуг, не більше 10 днів із моменту підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг. Розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги задоволено на суму 64 480,64 грн, представник позивача надав суду докази надання професійної правничої допомоги, тому суд визнає заяву представника позивача обґрунтованою та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 300,00 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 123, 126, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Агроінвест-К" (25002, м. Кропивницький, вул. Орджонікідзе, будинок 7, офіс 317, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, ) 30 857,91 грн пені, 4 909,41 грн 3% річних, 28 713,32 грн інфляційних втрат, 1 762,00 грн судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 300,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.09.2018.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua