ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" вересня 2018 р.Справа № 922/3558/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши справу

за заявою ТОВ "ЄСП-Сервіс", м. Харків
до ТОВ "ЄСП-Сервіс", м. Харків
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшло клопотання від ліквідатора ТОВ "ЄСП-Сервіс" Махницького Р.О., в якому ліквідатор просить суд на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернути судовий збір, сплачений за подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки апеляційною інстанцією закрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЄСП-Сервіс".

Розглянувши матеріали справи, клопотання ліквідатора, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав вимог ліквідатора, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що клопотання ліквідатора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчим актами України.

Згідно ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.17 р.), господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі, у тому числі в апеляційній та касаційній інстанції.

Як свідчать матеріали справи №922/3558/16 господарським судом:

- ухвалою від 24.10.16 р. прийнято заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ "Майстер-2012". (ст. 12 Закону про банкрутство);

- ухвалою від 30.11.2016 р. судом порушено провадження у справі про банкрутство на підставі ст.ст. 16, 95 Закону про банкрутство;

- постановою від 14.12.16 р. судом визнано ТОВ "ЄСП-Сервіс" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора (ст.ст. 37-48, 95 Закону про банкрутство);

- ухвалами від 21.06.17 р. судом розглянуто вимоги кредитора по суті та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника (ч. 3 ст. 95, ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство);

- ухвалою від 26.09.2017 р. судом за результатом розгляду звіту ліквідатора затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс та припинено провадження по справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 р. ухвалу господарського суду від 26.09.17 р. скасовано та провадження закрито.

За змістом приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вирішуючи питання про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство, порушення провадження у справі про банкрутство, застосування судом судової процедури банкрутства та затвердження за наслідком проведення процедури ліквідації ліквідаційного балансу, суддя має дати оцінку наведеним у заяві про порушення справи про банкрутство, доданим до неї документам та звіті ліквідатора, доводам.

Такі дії судді не є суто процесуальними діями, перелік яких міститься в пунктах частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", і потребують оцінки обґрунтованості наведених у заяві доводів.

Водночас за загальним змістом частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", судовий збір повертається у випадку, коли настали процесуальні наслідки, які не залежать та не потребують розгляду справи по суті й оцінки обставин справи та наданих сторонами доказів. Зокрема скасування ухвали про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, постанови про визнання боржника банкрутом, тощо.

Таким чином, вимоги пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не можуть бути застосовані у разі закриття провадження апеляційним судом після виконання судом першої інстанції всіх дій з проведення судового процесу у справі про банкрутство боржника.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.06.15 р. (справа №21-619а14), від 29.03.2016 р. (справа №К/800/48319/14).

Згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до приписів ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Євпропейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Європейський суд з прав людини сформулював у своїй практиці низку розуміння принципів справедливості судового процесу. Сторони процесу повинні мати можливість обґрунтувати свою справу з необхідною ефективністю ("Н.v. Belgium" від 30.11.1987). Зазначене створює право сторони на справедливий судовий розгляд.

Разом з тим, розгляд проблем неплатоспроможності та банкрутства через призму засад верховенства права показує, що боржник як суб'єкт права має право на відновлення своєї платоспроможності, а суд має забезпечити можливість боржнику реалізувати його права. (постанова Верховного Суду від 21.08.18 р. у справі №01/1494). Що і було здійснено (забезпечено) судом першої інстанції при розгляді справи про банкрутство ТОВ "ЄСП-Сервіс".

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст. 1, 7, 12, 16, 37-48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 5, 11, 13, 14, 234 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ліквідатора ТОВ "ЄСП-Сервіс" про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя Міньковський С.В.