Справа № П-7/7
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.09.2018 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М.А., секретар судового засідання Тузін Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" (Івано-Франківської філії) про видачу дубліката наказу Господарського суду Івано-Франківської області (вих. № 88 від 10.08.2018; вх. № 11946/18 від 13.08.2018) по справі

за позовом: Першого заступника прокурора Івано-Франківської області в

інтересах Держави в особі Кабінету Міністрів України в особі

Національної акціонерної компанії "Украгролізинг"

(Івано-Франківської філії)

вул. Галицька, 67, оф. 505, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: Державного дослідницького господарства "П'ядицьке"

c. П'ядики, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78254

про стягнення заборгованості в сумі 10 318,39 грн.

За участю:

від прокуратури: ОСОБА_1;

від позивача: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 25.02.2005 (суддя Кишинський М.І.) позов Першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах Держави в особі Кабінету Міністрів України в особі Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" (Івано-Франківської філії) до Державного дослідницького господарства "П'ядицьке" про стягнення заборгованості в сумі 10 318,39 грн задоволено, про що видано наказ.

До Господарського суду Івано-Франківської області Національною акціонерною компанією "Украгролізинг" (Івано-Франківською філією) подано заяву про видачу дубліката наказу Господарського суду Івано-Франківської області (вих. № 88 від 10.08.2018; вх. № 11946/18 від 13.08.2018). Заява обґрунтована тим, що Коломийським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції 04.10.2016 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та 03.11.2016 наказ був направлений на адресу стягувача - м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 46 рекомендованою кореспонденцією, однак позивачем вказаний наказ отримано не було.

Протоколом потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2018 визначено суддю Шіляк М.А. Підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи стало звільнення з посади судді Кишинського М.І.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.08.2018 заяву Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" (Івано-Франківської філії) про видачу дубліката наказу Господарського суду Івано-Франківської області по справі № П-7/7 (вих. № 88 від 10.08.2018; вх. № 11946/18 від 13.08.2018) залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків поданої заяви.

Національною акціонерною компанією "Украгролізинг" (Івано-Франківської філії) усунено недоліки позовної заяви, а саме 28.08.2018 надіслано суду докази сплати судового збору в розмірі 52,86 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 29.08.2018 заяву про видачу дубліката наказу призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.09.2018.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, ухвалою суду від 29.08.2018 його явка не визнавалась обов'язковою.

В судовому засіданні представник позивача заяву про видачу дублікату наказу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити. В підтвердження заяви про видачу дубліката наказу позивачем долучено до матеріалів справи довідку, що ними наказ не отримано та відповідно в подальшому до виконання не пред'являвся (вих. № 102 від 19.09.2018; вх. № 14149/18 від 19.09.2018).

Прокурор в судовому засіданні заяву про видачу дублікату наказу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити та зазначив, що статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999) визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Оскільки наказ був повернутий без виконання 03.11.2016, то трирічний строк для пред'явлення наказу до виконання не минув.

Розглянувши заяву про видачу дублікату наказу, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача суд зазначає наступне.

На виконанні у Коломийському міськрайонному відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебував наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 4473 від 21.03.2005 про стягнення із Державного дослідницького господарства "П'ядицьке" на користь Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Івано-Франківської філії 10 318,39 грн боргу.

Згідно інформації наданої Коломийським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції від 20.06.2018 № 03-27-1381/1/1/125212 вбачається, що 04.10.2016 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та 03.11.2016 був направлений на адресу стягувача - м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 46 рекомендованою кореспонденцією.

Позивачем вказаний наказ отримано не було, що підтверджується довідкою (вих. № 102 від 19.09.2018; вх. № 14149/18 від 19.09.2018).

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 327 ГПК України).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Судом встановлено, виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.02.2005 по справі № П-7/7 не відбулось, а оригінал наказу від 21.03.2005 № 4473 на адресу позивача не надходив, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості повторно пред'явити його для примусового виконання до органів виконавчої служби.

Пунктом 19.4. розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 23 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999) визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що наказ був повернутий без виконання 03.11.2016, отже трирічний строк для пред'явлення наказу від 21.03.2005 № 4473 до виконання не минув.

ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов'язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов'язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 24/234.

Позивач звернувся до суду із заявою про видачу дубліката наказу із дотриманням строків і порядку, передбаченому вимогами ГПК України.

За таких обставин, заява про видачу дублікату наказу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 326, 327, п. 19.4. розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" (Івано-Франківської філії) про видачу дубліката наказу Господарського суду Івано-Франківської області по справі № П-7/7 (вих. № 88 від 10.08.2018; вх. № 11946/18 від 13.08.2018) задовольнити.

Видати дублікат наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.03.2005 № 4473.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.09.2018.

Суддя М.А. Шіляк