ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/915/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.В.

розглянувши справу №916/915/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Суворовський (65069, м. Одеса, вул.. Капітана Кузнєцова, буд. 108, код ЄДРОПУ 37947742)

про стягнення 2 624 416,83 грн.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 за ордером серії ОД №054757

Від відповідача: не зявився;

Суть спору: Приватне акціонерне товариство Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Суворовський стягнення 2 602 304,68грн., яка складається з основного боргу в розмірі 2 491 667,82грн., інфляційних витрат в сумі 84 981,82грн. та 3% річних в розмірі 25 655,06грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідач своїх грошових зобовязань за договором про надання послуг з повного технічного обслуговування ліфтів №11 від 01.01.2017р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2018р. провадження по справі №916/915/18 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

16.08.2018р. до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості в розмір 2 624 416,83грн, яка складається з основного боргу в розмірі 2 491 667,82грн., інфляційних витрат в сумі 87 024,51грн. та 3% річних в розмірі 45 724,50грн.

Згідно п.2 частини 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене заява Приватне акціонерне товариство Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР про збільшення розміру позовних вимог, була прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.07.2018р., в порядку ч.3 ст. 177 ГПК України, строк підготовчого провадження був продовжений на тридцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.08.2018р. підготовче засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в засідання суду.

05.06.2018р. до суду від відповідача за вх.. ГСОО №2-2800/18 надійшло клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи, при цьому на вирішення просив поставити питання: чи відповідають обсяги наданих Позивачем послуг з повного технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, перелік яких зазначено у специфікаціях до договору № 11 від 01.01.2017р., за ознаками повноти та якості (тобто відповідності діючим вимогам законодавства), обсягам таких послуг, визначеним пунктами 1.1.17 - 1.1.17.4., 1.1.17.6 - 1.1.17.12, 1.2.16.9- 1.2.16.17, 1.2.16.19 переліку послуг, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004р. № 150, умовами договору № 11 від 01.01.2017р. та актами прийняття виконаних робіт у період з 01.01.2017р. по день складання висновку; чи виконувалось Позивачем технічне обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, перелік яких зазначено у специфікаціях до договору № 11 від 01.01.2017р., у відповідності до технологічного процесу у період з 01.01.2017р. по день складання висновку ? Якщо так, то у якому обсязі та на яку суму? Якщо ні, то який обсяг робіт не був виконаний та на яку суму; та чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» розмір заборгованості за надані послуги з повного технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації за договором № 11 від 01.01.2017р. за період 01.01.2017р. по день складання висновку з урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи, проведеної в рамках даної справи.

Судом з задоволені відповідного клопотання було відмовлено, з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Положеннями ст. 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Крім того, в силу приписів ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас згідно з частиною першою статті 99 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Так, предметом позову у межах даної справи є стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем.

При судовому розгляді предметом доказування є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи (причини пропуску строку позовної давності та ін.) і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення коштів за надані послуги підлягають дослідженню, зокрема, обставини: виконання робіт у спірний період, що може бути підтверджено первинними-бухгалтерськими документами, зокрема, актами виконаних робіт; вартість послуг, яка встановлюється договором за домовленістю сторін; факт оплати таких послуг, що підтверджується відповідними фінансовими документами.

Суд звертає увагу, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано відомості про обсяги виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів за спірний період; підписані сторонами Акти приймання виконаних робіт; Акти звіряння взаємних розрахунків, тощо. Всі зазначені документи наявні в матеріалах справи та підлягають дослідженню при встановленні факту виконання робіт та наявності у відповідача заборгованості з їх оплати.

Враховуючи те, що роботи з технічного обслуговування ліфтів, диспетчерських систем, ремонтні роботи та інші виконуються позивачем постійно в період дії договору і такі роботи за договором не є разовою дією позивача, результати якої можуть бути перевірені зі спливом певного часу, а також враховуючи, що дефекти, несправності чи інші пошкодження ліфтів та їх обладнання можуть виникнути в будь-який час, суд зазначає, що висновок експертизи, не може дати відповідь на питання про якість та повному наданих позивачем послуг.

Крім того, враховуючи, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, а цій справі така необхідність відсутня, внаслідок зупинення провадження у справі буде порушено право Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.І ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідачем 14.06.2018р. за вх. ГСОО №11904/18 до суду був наданий відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими безпідставними в звязку з чим в задоволені позову просить суд відмовити повністю.

При цьому в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що акти виконаних робіт за договором про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів не містять у собі чіткого переліку тих робі, які протягом певного періоду, нібито було виконано відповідачем та у яких саме ліфтах. Позивачем умови договору виконувались не у повному обсязі, а саме не було проведено повного технічного обслуговування і ремонту ліфтів та дистпечерських систем у передбаченому договором обсязі.

Крім того відповідач зазначає, що акти прийняття виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів з боку відповідача підписані директором, який не має технічної освіти або іншої спеціалізованої освіти з експлуатації ліфтового господарства, не має допуску до обладнання ліфта і не має повноважень та підстав виявляти недоліки у обладнанні ліфтів та обладнанні, яке до них відноситься.

Також відповідач вказує, що ним у складі комісії було проведено перевірку повноти надання послуг за договором про надання послуг з повного технічного обслуговування ліфтів №11 віл 01.01.2017р. за результатами якої було складно відповідні акти про виявлені дефекти та несправності ліфтів у кількості 170 шт.

06.09.2018р. за вх.. №18116/18 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано участю представника відповідача адвоката ОСОБА_2 в конференції. Судом в задоволені зазначеного клопотання було відмовлено, з огляду на обмеженість строку розгляду справи, а також наявність у відповідача іншого представника, який брав участь у дійсні справі, адвоката ОСОБА_3

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.01.2017 року між Філією «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «.ЖИТЛОВО-ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО СУВОРОВСЬКИЙ» (Замовник) було укладено договір №11 про надання послуг с повного технічного обслуговування ліфтів.

Відповідно до укладеного договору, Виконавець прийняв на себе обовязки надавати Замовнику за плату послуги з технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, що знаходяться на балансі Замовника (п.1.1. договору), а Замовник прийняв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати послуги у відповідності з цим Договором (п.3.2.12. Договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що щомісячна плата за технічне обслуговування ліфтів за цим договором встановлюється в розмірі 19 544,78 грн., в тому числі ПДВ.

Виконавець зобовязаний 25 числа кожного місяця надавати Замовнику акт виконаних робіт (п.5.4 договору). Замовник зобовязаний підписати та скріпити печаткою акт виконаних робіт протягом 2-х днів з дня отримання та не пізніше наступного для повернути Виконавцю (п.5.5 договору).

Позивач вказує, що у відповідності до п.1.1 договору Філія «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» надала відповідачу послуги: в січні 2017р. на суму 19544,48 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 249,75 грн. сплаті підлягає 19295,03 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за січень 2017р.; в лютому 2017р. на суму 19544,48 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 296,66 грн. сплаті підлягає 19 248,12 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за лютий 2017р.; в березні 2017р. на суму 19544,48 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 177,28 грн. сплаті підлягає 19 367,50 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за березень 2017р.; в квітні 2017р. на суму 19544,48 грн., що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за квітень 2017р.; в травні 2017р. на суму 19544,48 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 146,66 грн. сплаті підлягає 19 399,12 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за травень 2017р.

У звязку із прийняттям відповідачем на баланс додаткових житлових будинків, зазначених у додатках №1 та №2 (специфікаціях), сторонами було укладено Додаткову угоду №1 від 01.06.2017р., якою встановлено, що з 01.06.2017 року щомісячна плата за технічне вилуговування ліфтів за цим договором встановлюється у розмірі 226 687,75 грн., в тому числі ПДВ (пп. 2.1.1 додаткової угоди №1).

Позивач вказує, у відповідності до п.1.1 Договору з урахуванням умов Додаткової угоди №1 від 01.06.2017р. Філія «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» надала відповідачу послуги: в червні 2017р. на суму 226 687,75 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 6697,98 грн. сплаті підлягає 220 169,77 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за червень 2017р.; в липні 2017р. на суму 226 687,75 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 6408,58 грн. сплаті підлягає 220 459,17 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за липень 2017р.

В подальшому, з урахуванням виключення розрахунків стосовно будинків, розташованих за адресами: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 50, вул. Капітана Кузнецова, 108, пр-т. Добровольського, 77, 79, 81 та 114, сторони уклали додаткову угоду №2 від 01.08.2017р., відповідно якої сторони дійшли згоди викласти п.2.1. договору в наступній редакції: щомісячна плата за технічне обслуговування ліфтів встановлюється з 01.08.2017р. в розмірі 217 960,70 грн., в тому числі ПДВ.

Позивач зазначає, у відповідності до п.1.1 договору, п.2.1.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 01.08.2017р. Філія «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» надала відповідачу послуги: в серпні 2017р. на суму 217 960,70 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 6764,79 грн. сплаті підлягає 211 195,91 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт

16.08.2017р. в звязку з зміненою найменування замовника на «Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «СУВОРОВСЬКИЙ» між сторонами була укладена додаткова угода №3 від 16.08.2017р.

01.09.2017р. сторони уклали додаткову угоду №4, якою погодили, що з 01.09.2017 р. виключено розрахунки стосовно будинку, розташованого в м. Одесі по вул. Махачкалінська, 1а, і щомісячна плата за технічне обслуговування ліфтів за договором №11 від 01.01.2017р. встановлюється у розмірі 216912,81 грн., в тому числі ПДВ.

За посиланнями позивача, у відповідності до п. 1.1 договору, п.2.1.1 договору в редакції додаткової угоди №4 від 01.09.2017р. Філія «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» надала відповідачу послуги: в вересні 2017р. на суму 216 912,81 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 4790,11 грн. сплаті підлягає 212 122,71 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за вересень 2017р.; в жовтні 2017р. на суму 216 912,81 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 6156,96 грн. сплаті підлягає 210 756,56 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за жовтень 2017р.; в листопаді 2017р. на суму 216 912,81 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 4616,13 грн. сплаті підлягає 212 296,68 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за листопад 2017р.; в грудні 2017р. на суму 216 912,81 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 3570,00 грн. сплаті підлягає 213 342,81 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за грудень 2017р..

02.01.2018р. сторони уклали додаткову угоду №5, якою пункт 2.1. договору викладено у новій редакції і щомісячна плата за технічне обслуговування ліфтів з 01.01.2018р. встановлена у розмірі 340 247,82 грн., в тому числі ПДВ. Відповідною додатковою угодою також продовжено строк дії договору №11 від 01.01.2017р. до 01.04.2018р.

Позивач вказує, що у відповідності до п. 1.1 договору, п.2.1.1 договору в редакції Додаткової угоди №5 ял 02.01.2018р. Філія «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» надала відповідачу послуги: в січні 2018р. на суму 338 727,52 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 4045,16 грн. сплаті підлягає 334 682,36 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за січень 2018р.; в лютому 2018р. на суму 340 247,82 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 5050,33 грн. сплаті підлягає 335197,49 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за лютий 2018р.; в березні 2018р. на суму 340 247,82 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 2685,73 грн. сплаті підлягає 337562,09 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за березень 2018р.

Додатковою угодою №6 від 16.04.2018р. п.2.1. договору викладено у новій редакції, згідно якої щомісячна плата за технічне обслуговування ліфтів встановлена у розмірі 337745,70 грн., в тому числі ПДВ. Також цією Додатковою угодою термін дію Договору №11 від 01.012017р. подовжено до 30.06.2018р.

Позивач зазначає, що у відповідності до п. 1.1 Договору, п.2.1.1 Договору в редакції Додаткової угоди №6 ВП 16.04.2018р. Філія «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» надала відповідачу послуги: в квітні 2018р. на суму 337745,70 грн. (з урахуванням вартості простою ліфтів в житлових будинках в сумі 10959,94 грн. сплаті підлягає 326 785,76 грн.), що підтверджується актом прийняття виконаних робіт за квітень 2018р.

Згідно п.5.3. Договору, оплата за надані послуги здійснюється Замовником щомісячно, до 5 числа місяця наступного за місяцем, в якому були надані Послуги на підставі акту виконаних робіт. Час простою ліфтів з вини Виконавця в результаті технічних несправностей відображається в претензії і не оплачується, якщо така претензія узгоджена Сторонами та або господарським судом.

Отже, як вказує позивач, разом за період з 01.01.2017р. по 10.05.2018р. Філією «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства «Виробниче обєднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» надано ТОВ Керуюча компанія Суворовський послуги з технічного обслуговування ліфтів на загальну 2 931 425,86грн, проте відповідач отримані послуги сплатив частково в сумі 439 758,04 грн. Внаслідок невиконання ТОВ Керуюча компанія Суворовський п.5.3. Договору в частині порядку та строків оплати виконаних робіт, станом на 10.05.2018р. у відповідача утворилась заборгованість в сумі 2 491 667,82 грн.

Посилаючи на неналежне виконання Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Суворовський зобовязань за договором про надання послуг з повного технічного обслуговування ліфтів, щодо належної оплати вартості отриманих послуг, Приватне акціонерне товариство Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР звернулось до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог чинного законодавства.

Виходячи з вищевказаних норм Цивільного кодексу України, суб'єкт господарювання має можливість укладати договори, визначати зміст або утримуватися від їх укладання на свій розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем 01.01.2017р. був укладений договір №11 про надання послуг з повного технічного обслуговування ліфтів, та додаткових угод до нього, умовами якого передбачено, що позивач надає відповідачу послуги з повного технічного обслуговування ліфтів, а відповідач зобовязаний своєчасно та в повному обємі оплачувати надані послуги.

Частиною 1 ст.. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно частини 1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Абзац 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.3. договору, встановлено що оплата за надані послуги здійснюється Замовником щомісячно, до 5 числа місяця наступного за місяцем, в якому були надані Послуги на підставі акту виконаних робіт. Час простою ліфтів з вини Виконавця в результаті технічних несправностей відображається в претензії і не оплачується, якщо така претензія узгоджена Сторонами та або господарським судом.

Судом встановлено, що позивачем в період з 01.01.2017р. по 10.05.2018р. на виконання умов договору №11 від 01.09.2017р. про надання послуг з повного технічного обслуговування ліфтів було надано відповідачу роботи на загальну суму 2 931 425,86грн., що підтверджується підписаними сторонами актами прийняття робіт, актами звіряннями за простоями ліфтів та актами звіряннями взаєморозрахунків. Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково в сумі 439 758,04грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач умови Договору №11 на повне технічне обслуговування ліфтів від 01.01.2017р. виконав належним чином, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт та актами звіряння взаємних розрахунків, а відповідачем свої зобов'язання відносно оплати наданих послуг, в строк, передбачений договором не виконані в повному обсязі, в звязку з чим, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з повного технічного обслуговування ліфтів від 01.01.2017р. за №11 в сумі 2 491 667,82грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 45 724,50грн. трьох процентів річних та інфляційних витрат у розмірі 87 024,51грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки річних на суму простроченого грошового зобовязання в розмірі 45 724,50грн. та інфляційні витрати в сумі 87024,51грн. Розглянувши надані позивачем уточнені розрахунки трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань та інфляційних витрат, суд доходить висновку, що вказані розрахунки було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Суворовський трьох відсотків річних в сумі 45 724,50грн. та інфляційні витрати в сумі 87 024,51грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються з огляду на наступне.

Так по перше, відповідач вказує, що директор товариства який підписав акти наданих робіт, не має технічної освіти або іншої спеціалізованої освіти з експлуатації ліфтового господарства, не має допуску до обладнання ліфта і не має повноважень та підстав виявляти недоліки у обладнанні ліфтів та обладнанні, яке до них відноситься.

Суд з відповідними посиланнями не погоджується, оскільки згідно ч.2 та ч.4 ст.62 Закону України «Про господарські товариства», який діяв на спадання актів, дирекція (директор) товариства з обмеженою відповідальністю усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Зазначені акти з боку відповідача підписані керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» ОСОБА_4, щодо якого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація, що він є керівником згідно статуту. Відомостей щодо обмеження його повноважень в ЄДРПОУ не міститься.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 755-ІУ від 15.05.2003р., якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, акти прийняття виконаних робіт підписані уповноваженим керівником відповідача, який діяв від імені ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський».

Доводи відповідача відносно того, що директор ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський» те має технічної або іншої спеціалізованої освіти, не має допуску до обладнання ліфта і не має повноважень та підстав виявляти недоліки у обладнанні ліфтів і обладнанні, яке до них відноситься» є хибними, оскільки чинне законодавство не містить вимог щодо освіти директора товариства з обмеженою відповідальністю.

Крім того, частинами 1-3 ст.853 Цивільного кодексу України, встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. (ч.1 ст.853 ЦК України).

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки) (ч.2 ст.853 ЦК України).

Спроможність відповідача виявити недоліки при звичайному способі прийняття виконаної роботи підтверджується складеними ТОВ «КК «Суворовський» актами обстеження пасажирських ліфтів, у кожному з яких відповідачем констатується наявність недоліків у обладнанні ліфту та міститься висновок про те, що роботи з технічного обслуговування не виконуються.

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або і недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобовязаний негайно повідомити про це підрядника.(ч.3 ст.853 ЦК України)

Акти прийняття виконаних Філією «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР за період з 01.01.2017р. по 30.04.2018р. були підписані відповідачем без жодних заяв ' заступлення від умов договору та інші недоліки у виконаних роботах.

По друге, на думку суду акти обстеження пасажирських ліфтів не можуть бути прийнятими як належні докази невиконання Філією «ОДЕСЛІФТ» Приватного акціонерного товариства Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР обовязків по договору №11 від 01.01.2017р. , з огляду на той факт, що всі акти складені відповідачем одноособово, без залучення та повідомлення представників Приватного акціонерного товариства Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР та/чи представників незалежного органу - Управління Держпраці в Одеській області, до компетенції якого віднесено видача дозволів на експлуатацію небезпечних механізмів та виконання робіт підвищеної небезпеки, в тому числі з технічного обслуговування ліфтів. Крім того, 72 акти не можуть вважатись належними доказами у відповідності до ст.79 ГПК України так як складені щодо невиконання технічного обслуговування ліфтів в період після 30.04.2018р., в той час як предметом судового розгляду у цій справі є стягнення заборгованості за роботи, виконані до 30.04.2018р.

Інші заперечення відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобовязує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам та запереченням позивача та відповідача надано можливість їх представникам в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в звязку з чим підлягають задоволенню.

Позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача судові витрати, які за попереднім розрахунком складаються з витрат по сплаті судового збору та з витрат, повязаних з розглядом справи.

Водночас враховуючи заяву позивача (від 06.09.2018р. вх.. ГСОО №2-4530/18) про визначення остаточного розміру судових витрат після ухвалення судового рішення, питання щодо розподілу судових витрат, повязаних з розглядом справи буде вирішуватись господарським судом в порядку ст.221 ГПК України після подання відповідних доказів понесених позивачем витрат.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Суворовський (65069, м. Одеса, вул.. Капітана Кузнєцова, буд. 108, код ЄДРОПУ 37947742) про стягнення 2 624 416,83 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Суворовський (65069, м. Одеса, вул.. Капітана Кузнєцова, буд. 108, код ЄДРОПУ 37947742) на користь Приватного акціонерного товариства Виробниче обєднання СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 16, ) основний борг в розмірі 2 491 667 (два мільйони чотириста девяносто одну тисячу шістсот шістдесят сім)грн.. 82 коп., інфляційні витрати в розмірі 87 024 (вісімдесят сім тисячі двадцять чотири)грн.. 51 коп., 3% річних в сумі 45 724 (сорок пять тисяч сімсот двадцять чотири)грн.. 50коп. та судовий збір в розмірі 39 370 (тридцять девять тисяч триста сімдесят)грн.. 50 коп..

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 вересня 2018 р.

Суддя К.Ф. Погребна