ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.2018р. Справа №905/1416/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля,

Донецька область

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі

Регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман, Донецька область

про стягнення 14599,89 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Чаруковський Р.В. - по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля, Донецька область, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м.Лиман, Донецька область, про стягнення збитків в сумі 14599,89 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на недостачу вантажу у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні, прийнятого залізницею за накладною №48428056 від 20.02.2018р. у вагонах №52810744, №60458122, №55341416, комерційні акти №491003/8 від 26.02.2018р., №491003/9 від 26.02.2018р., №491003/10 від 26.02.2018р., договір №010715/2 п/р від 01.07.2015р., розрахунок вартості вагової недостачі вугілля.

Відповідач у відзиві від 03.09.2018р. №2022/1461 заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення збитків, а саме документів, що свідчать про вартість оплату спірного вантажу. Як наслідок, за твердженням відповідача, позивачем не доведено факт наявності збитків.

20.09.2018р. позивач надав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, стверджуючи про те, що представлена останнім довідка відправника про кількість та ціну вугільної продукції є належним доказом на підтвердження вартості відправленого вантажу згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

01.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія «Збагачувач» (виконавець) був підписаний договір №010715/2 п/р, на підставі якого замовник зобов'язується поставити виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця пов'язані зі збагаченням вугілля та прийняти концентрат, а виконавець зобов'язався прийняти вугілля, збагатити та поставити отриманий в результаті збагачення концентрат вугілля замовнику, в строки та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п.10.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 30.06.2016р., у випадку невиконання взятих на себе зобов'язань по договору, датою закінчення строку дії договору є дата повного та належного виконання сторонами всіх обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ст.6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

20.02.2018р. за накладною №48428056 Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (надалі - вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Кривий Торець Донецької залізниці відвантажено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля», м.Маріуполь (надалі - вантажоотримувач) у вагонах №№52810744, №60458122, №55341416 вантаж - кам'яне вугілля марки г -газове, влажність 7,3 %.

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №52810744 - нетто 68300 кг., №60458122 - нетто 70000 кг., №55341416 - нетто 69900 кг. Відповідно до накладної вантаж маркований вапном.

На станції призначення Кривий Торець Донецької залізниці були складені комерційні акти, згідно з якими виявлено наступне.

Відповідно до комерційного акту №491003/8 від 26.02.2018р., вагон №52810744 комісійно перевантажений на справних 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача. В залізничній накладній значиться: вугілля кам'яне, навалом, нижче бортів, маркування двома продольними бороздами, брутто -не вказано, тара - 23800 кг., нетто - 68900 кг. Фактично вага брутто після перевірки складає 89100, нетто - 65300кг., що на 3600 кг. менше зазначеного в залізничній накладній. За описом перевірки встановлено, що навантаження у вагоні нижче бортів 50-60см, розірвано маркування продольними бороздами з 1 по 7 люк, зліва по ходу потягу маркування порушено, має місце виїмка 1050х100х50см, вся поверхня вантажу потоптана, двері люку закриті, течі вантажу нема. При повторному перевантаженні у присутності директора станції, комерційного агента, старшого прийомоздавача недостача підтвердилась.

Відповідно до комерційного акту №491003/9 від 26.02.2018р., вагон №60458122 комісійно перевантажений на справних 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача. В залізничній накладній значиться: вугілля кам'яне, навалом, нижче бортів, маркування двома продольними бороздами, брутто -не вказано, тара - 23400 кг., нетто - 70000 кг. Фактично вага брутто після перевірки складає 90100, нетто - 66700кг., що на 3300 кг. менше зазначеного в залізничній накладній. За описом перевірки встановлено, що навантаження у вагоні нижче бортів 300-600мм, не розірвано маркування продольними бороздами, зліва по ходу потягу маркування порушено над 6-8 люками, має місце виїмка 100х200х200мм, вся поверхня вантажу потоптана, двері люку закриті, течі вантажу нема. При повторному перевантаженні у присутності директора станції, комерційного агента, старшого прийомоздавача недостача підтвердилась.

Відповідно до комерційного акту №491003/10 від 26.02.2018р., вагон №55341416 комісійно перевантажений на справних 150-тонних електронних вагах вантажоотримувача. В залізничній накладній значиться: вугілля кам'яне, навалом, нижче бортів, маркування двома продольними бороздами, брутто -не вказано, тара - 23400 кг., нетто - 69900 кг. Фактично вага брутто після перевірки складає 89500, нетто - 66000кг., що на 3900 кг. менше зазначеного в залізничній накладній. За описом перевірки встановлено, що навантаження у вагоні нижче бортів 300-600мм, не розірвано маркування продольними бороздами, зліва по ходу потягу маркування порушено над 5-8 люками, видні сліди ніг, двері люку закриті, течі вантажу нема. При повторному перевантаженні у присутності директора станції, комерційного агента, старшого прийомоздавача недостача підтвердилась.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційні акти підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційними актами №491003/8 від 26.02.2018р., №491003/9 від 26.02.2018р., №491003/10 від 26.02.2018р.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно наданої позивачем довідки від 18.07.2018р. №321 відправника вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», по накладних №48428056, №48469407, 48482301, становить 2204,09 коп з ПДВ.

Таким чином, заперечення відповідача щодо недоведеності позивачем вартості та кількості відправленого вантажу спростовуються матеріалами справи

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції №862/5083 від 24.11.2000р., у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження для визначення маси нетто) для вугілля кам'яного у вологому стані становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Недостача згідно вищезазначених комерційних актів у вагоні №652810744 складає 3600кг., у вагоні №60458122 складає 3300 кг., у вагоні №55341416 становить 3900кг.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 14599,89 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним.

За висновками суду, своїх зобов'язань за договором перевезення відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 14599,89грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків в сумі 14599,89 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (84400, Донецька обл., м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька обл., м.Добропілля, м.Білецьке, вул.Красноармійська, 1а, ) збитки в сумі 14599,89 грн., судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 24.09.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 24.09.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина