ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1209/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/1209/18

за позовом Приватного акціонерного товариства „Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (50066, м. Кривий Ріг, код - 00190977)

до відповідача Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" (код - 40075815, 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії „Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" (код - 40081200, 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19)

про стягнення 119704,50 грн.

з підстав неналежного виконання умов Договору

Представники сторін:

від позивача: Слюта В.В. - довіреність

від відповідача: Чібічьян О.Р. - довіреність

СУТЬ СПОРУ: 18.06.2018 року Приватне акціонерне товариство „Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" про стягнення штрафу на суму 119704,50 грн. за прострочення доставки вантажу.

19.06.2018 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

25.07.2018 року суд отримав відзив на позов, яким відповідач просить суд відмовити у сумі 118817,80 грн. повністю.

Також 31.07.2018 року відповідач звернувся до суду із клопотанням, про застосування строку позовної давності.

14.08.2018 року Позивач надав суду відповідь на відзив, яким спростована позиція Відповідача.

23.08.2018 року суд отримав заперечення на відповідь на відзив, якими Відповідач просить суд відмовити в позові в частині стягнення 12413,80 грн.

14.09.2018 року Відповідач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій на 50% - до 53645,35 грн.

В С Т А Н О В И В :

18.10.17р. сторонами укладено Договір №8693-6/ЦТЛ-2017/1588-70-04 "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги" (далі Договір), за п. 1.1. якого, предметом цього Договору є надання Первізником (Відповідач) Замовнику (Позивач) послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги. Перевізник зобов'язався доставляти прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві). (п.1.2. Договору).

У період грудня 2017р. регіональна філія «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснила перевезення вантажу маршрутами призначенням на станцію Ізмаїл-експорт регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «УЗ» на адресу ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» за накладними №№46467023, 46467031,46733705, 47139993.

Проте, як свідчать матеріали справи та не заперечує Відповідач - під час здійснення вказаних перевезень Відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 зазначених накладних, та відміток залізниці в графі 49 про те, що «Одержувача повідомлено про прибуття вантажу (дата та час і ЕЦП відповідального працівника залізниці)», також в графах 51, 53 стоять відмітки (дата) Залізниці про прибуття та видачу вантажу відповідно.

За приписами ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 6, 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 6 квітня 1998 р. N 457, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення.

Відповідно до ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Так, за ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. За п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 41 Статуту встановлено, що залізниця зобов'язана доставити вантаж за призначенням у встановлений строк. Терміни доставки вантажу, визначені пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від N 644 від 21.11.2000р., є граничними, при перевищенні яких залізниця має сплатити штраф за прострочення в доставці. Згідно з пунктом "в" статті 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 313 ГКУ, перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі. Розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Так, ст. 116 Статуту передбачає, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України №01-06/420/2012 від 04.04.12р., оглядового листа ВГСУ "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення" №01-06/662/2014 від 21.05.14р. нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин).

Отже, з посиланням на наведені вимоги позивачем розраховано штрафні санкції та заявлено позов про стягнення 119704,50 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів.

Проте, суд погоджується із позицією Відповідача щодо невірного розрахунку штрафних санкцій, здійсненого позивачем.

Так, по накладній № 46733705 (досилочна накладна № 42733865) термін доставки вантажу починається з 24-ї години дати приймання вантажу 12.12.2017 і становить 06 діб 15 год. Розрахунковий термін доставки вантажу на відстань 794 км. - 4 доби, додатково одна доба на операції пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу - всього 5 діб. Прострочення терміну доставки вантажу - 39 год. Підстави для нарахування штрафу відсутні. Штраф у сумі 2 660,10 грн. відхиляється.

По накладній № 47139993 (досилочна накладна № 40015125) термін доставки вантажу починається з 24-ї години дати приймання вантажу 24.12.2017 і становить 7 діб і 12 годин. Розрахунковий термін доставки вантажу на відстань 794 км. - 4 доби, додатково одна доба на операції пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу - всього 5 діб. Прострочення терміну доставки вантажу - 60 год. штраф 10% провізної плати 8867,00x10% = 886,70 грн., а не 2660,10 грн. розрахований позивачем, тому штраф зменшується на 1 773,40 грн.

По накладній № 46467031 заявлено штраф для 7 вагонів у сумі 18 р20, /0 грн. накладній 3 вагона (№№ 62610118, 62523717, 62610340) - викреслено, т.я. вони були відчеплені по ст. Білгород - Дністровський і слідували до ст. Ізмаїл по посилочній накладній № 426471149. Позивачем розрахунок по вказаним вагонам здійснено двічі (пункти 35, 36, 37 та пункти 41,42, 43 розрахунку штрафу). Тому штраф зменшується на 7 980,30 грн.

Таким чином, позивачем безпідставно нараховано штраф на суму 12413,80 грн. і в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо клопотання Відповідача про застосування строків позовної давності, суд погоджується з позицією Позивача про технічні помилки при здійсненні кур'єрської відправки, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Також судом не вбачається підстав для зменшення суми штрафу.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню - на суму 107290,70, з покладанням на Відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" (код - 40075815, 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії „Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" (код - 40081200, 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19) на користь Приватного акціонерного товариства „Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (50066, м. Кривий Ріг, код - 00190977): 107290 гривень 70 коп. штрафу та 1609 гривень 36 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 24.09.2018р.

Суддя О.А. Демешин