Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2018 р. Справа № 906/661/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 35 483,87 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 35483,87грн неустойки.

В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на неповернення відповідачем орендованого майна після розірвання договорів оренди № 118 від 10.01.2011 з 29.04.17 та №2 від 10.01.12 з 26.07.17 в односторонньому порядку, у зв'язку з чим останньому нарахована неустойка у розмірі подвійної орендної плати за період з 18.10.17 по 13.07.18.

Ухвалою від 10.08.18 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №906/661/18 та вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Клопотань про інше від сторін не надходило.

28.08.18 до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 43006,45грн. неустойки, яка нарахована за період з 18.10.17 по 09.09.18. Заява грунтується на тому, що оскільки майно досі не повернуто позивач вправі продовжити нарахування неустойки.

Відповідно до ст.46 ч.2 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару, тощо).

Право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

При розгляді справи суд повинен врахувати наведене та надати по суті оцінку заяві "про збільшення позовних вимог" і встановити: чи є ця заява збільшенням заявлених у первісній заяві вимог; які підстави вимог, заявлених у заяві про збільшення; чи пов'язані викладені у заяві про збільшення вимоги з первісно заявленими вимогами; встановити предмет та підстави вимог, викладених у заяві про збільшення.

Враховуючи викладене, проаналізувавши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов до висновку про те, що вказана заява не суперечить вимогам норм чинного законодавства та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому приймається судом до розгляду та підлягає задоволенню.

Таким чином , подальший розгляд справи здійснюється з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог з ціни позову - 43006,45грн.

Заява про збільшення розміру позовних вимог направлена відповідачу 27.08.18 (а.с.117, 118)

Відповідач відзиву не надав.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2011року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( надалі за текстом - позивач/орендодавець) та Державне підприємство "Житомирський ремонтно-механічний завод" (надалі за текстом - відповідач/орендар) уклали Договір № 118 оренди місця для реклами (надалі за текстом - Договір оренди №118).

Згідно п.1.1 Договору оренди №118, предметом договору є місця для реклами, а саме:

- місце № 1 рекламний щит горизонтальний площею 3000см*6000см вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський праворуч;

- місце № 2 рекламний щит горизонтальний площею 3000см*6000см вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський праворуч;

- місце № 3 рекламний щит горизонтальний площею 3000см*6000см вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський ліворуч;

- місце № 4 рекламний щит горизонтальний площею 3000см*6000см вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський ліворуч (далі - об'єкт оренди) та надаються орендодавцем у тимчасове користування орендареві для розміщення реклами орендаря.

Відповідно до п.2.1 Договір оренди №118, орендодавець протягом 3 днів з дня набрання чинності цим договором передає, а орендар приймає у користування об'єкт оренди, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами. З моменту підписання зазначеного акта починається обчислення строку оренди за цим договором.

Орендар протягом 10 днів після закінчення строку оренди повертає, а орендодавець приймає об'єкт оренди, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами (пп.2.3 Договору оренди№118).

За умовою п.4.2 Договору оренди №118 орендар зобов'язаний у разі закінчення або розірвання договору повернути орендодавцеві об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, крім випадків, якщо об'єкт оренди було знищено або пошкоджено в результаті дій третіх осіб або природних явищ.

Згідно п.5.4 Договору оренди №118, термін оренди наступає з моменту підписання Акту прийому-передачі об'єкту оренди у користування і діє до 31 грудня 2011.

Відповідно до п.7.1 Договору оренди №118, договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2011.

Пунктом 7.2 Договору оренди №118 сторони погодили, що договір може бути автоматично продовжено, якщо орендар продовжує користуватися об'єктом оренди після закінчення строку дії договору за умови відсутності протягом одного місяця заперечень орендодавця.

У п. 7.5 Договору оренди №118 сторони домовились, що не врегульовані цим договором відносини , регулюються законодавством.

07 грудня 2011року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) оформлено Акт приймання-передачі у користування місць для реклами за Договором оренди № 118 , у п. п. 2 та 4 якого сторони підтвердили, що об'єкт оренди передано без будь-яких пошкоджень; рекламні площини є придатними для наклеювання орендарем його зовнішньої реклами та що повернення об'єкту оренди здійснюється за актом прийому-передачі , у стані не гіршому , ніж на момент передання в оренду та без рекламних носіїв орендаря.

10.01.12 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений Договір № 2 оренди місця для реклами (надалі за текстом - Договір оренди №2).

Згідно умов п. 1.1. Договору оренди №2, предметом договору є місця для реклами, а саме:

- місце № 1 рекламний щит горизонтальний площею 3000см*6000см вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський праворуч;

- місце № 2 рекламний щит горизонтальний площею 3000см*6000см вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський праворуч, які надаються орендодавцем (третьою особою) у тимчасове користування орендареві (позивачу ) для розміщення реклами орендаря (пп.1.1 Договору оренди №2).

Орендар протягом 10 днів після закінчення строку оренди повертає, а орендодавець приймає об'єкт оренди, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами (пп.2.3 Договору оренди №2).

За умовою п.4.2 Договору оренди №2 орендар зобов'язаний у разі закінчення або розірвання договору повернути орендодавцеві об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, крім випадків, якщо об'єкт оренди було знищено або пошкоджено в результаті дій третіх осіб або природних явищ.

10 січня 2012року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) оформлено Акт приймання-передачі у користування місць для реклами за Договором оренди № 2 , у п. 2 якого сторони підтвердили, що зазначені вище місця для реклами знаходяться в належному стані і є придатними для використання згідно пункту 1 Договору оренди №2.

11.05.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач/орендодавець/продавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець/ покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця належні продавцю рекламні конструкції, а покупець зобов'язався прийняти у власність та оплатити на умовах цього договору (надалі за текстом - Договір купівлі-продажу рекламних конструкцій).

Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу рекламних конструкцій, предметом продажу є:

- двосторонній горизонтальний рекламний щит площею 3х6м вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський (траса М-06 Київ-Чоп) км 5 +870 праворуч;

- двосторонній горизонтальний рекламний щит площею 3х6м вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський (траса М-06 Київ-Чоп) км 7 +600 ліворуч.

Відповідно до п. п. 2.1 та 2.3 Договору купівлі-продажу рекламних конструкцій , останні передаються покупцю за актом приймання - передачі протягом двох днів з моменту укладення цього Договору, та який одночасно засвідчує перехід права власності на рекламні конструкції.

12.05.17 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець/продавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Відповідач /орендодавець/ покупець) оформлено акт приймання-передачі за договором купівлі-продажу від 11.05.17р. , у п.п. 2 та 3 якого сторони зафіксували, що рекламні конструкції перебувають у задовільному стані, придатні для експлуатації за призначенням та що сторони жодних претензій та зауважень з приводу передачі майна у власність не мають .

В цей же день, між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір цесії, за яким ФОП ОСОБА_2 передав позивачу права кредитора за договором оренди, а саме: право грошової вимоги до ДП "Житомирський бронетанковий завод" про сплату заборгованості зі сплати орендної плати, щомісячну орендну плату, неустойку, штрафні санкції, три відсотки річних та інфляційні втрати за знецінення боргу, що виникли як до підписання даного договору, що існують на момент його підписання, так і на майбутнє. .

Судом встановлено, що за Договором оренди № 118 з 07.12.2011року в орендному користуванні відповідача перебував двосторонній горизонтальний рекламний щит площею 3х6м вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський (траса М-06 Київ-Чоп) км 7 +600 ліворуч, іменований як місце №3 та місце № 4;

- за Договором оренди № 2 з 10.01.2012року - двосторонній горизонтальний рекламний щит площею 3х6м вздовж автомобільної дороги М-21 Житомир-Могилів-Подільський (траса М-06 Київ-Чоп) км 5 +870 праворуч, іменований як місце №1 та місце № 2.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 23.10.2017 у справі № 906/637/17, залишеним в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.01.2018р. , встановлено, що Договір оренди № 118 є розірваним з 29.04.2017, а Договір оренди № 2 - з 26.07.2017 ( надалі за текстом - Рішення суду у справі № 906/637/17).

Обставини, встановлені Рішенням суду у справі № 906/637/17 , у цій справі не доказуються ( ч.4 ст. 75 ГПК України).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.07.2017 року у справі №906/344/17 , залишеним в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду 12 жовтня 2017 р., встановлено, що відповідно до наказу Державного концерну "Укроборонпром" від 20.02.2012р. №71 змінено найменування Державного підприємства "Житомирський ремонтно-механічний завод" на Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" та зобов'язано внести зміни до статуту даного підприємства, виклавши його у новій редакції ( надалі за текстом - Рішення суду у справі № 906/344/17) .

Рішенням суду у справі № 906/344/17 встановлено, що 26.03.2012 до Договору оренди №2 сторонами було внесено зміни, у зв'язку зі зміною назви орендаря, а саме ДП "Житомирський ремонтно-механічний завод" на ДП "Житомирський бронетанковий завод" .

Обставини, встановлені Рішенням суду у справі № 906/344/17 , у цій справі не доказуються ( ч.4 ст. 75 ГПК України).

На підставі встановлених обставин у Рішенні суду у справі № 906/637/17 при вирішенні цього спору суд враховує, що Договір оренди № 118 розірвано в односторонньому порядку з 29.04.2017 року .

Оскільки, після розірвання договору №118, відповідач об'єкти оренди в обсязі двох одиниць не повернув, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права з вимогою про стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 18.10.17 по 09.09.18, що складає 43006,45грн.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені позивачами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вказаної неустойки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст.762 Цивільний кодекс України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Аналогічна норма узгоджена сторонами у п.п. 2.3 договору, відповідно до якого, орендар протягом 10 днів після закінчення строку оренди повертає, а орендодавець приймає об'єкт оренди, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами.

Оскільки відповідач не виконав свого обов'язку щодо повернення орендованого майна по договору №118, позивач скористався своїм правом та нарахував відповідачу неустойку в розмірі подвійної орендної плати за користування об'єктами оренди за період з 18.10.17 по 09.09.18.

За умовами пункту 5.1 договору оренди № 118 від 10.10.2011 сторони погодили, що орендна плата за одну одиницю об'єкта оренди становить за місяць оренди 1000,00 грн. без ПДВ.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.01.18 по справі №906/637/17 стягнуто з відповідача неустойку по вказаному договру за дві одиниці об'єкта оренди за період з 29.04.17 по 17.10.17.

За період з 18.10.17 по 09.09.18 неустойка у розмірі подвійної плати за користування об'єктами оренди становить 43006,45грн.

Слід зазначити, що неустойка, стягнення якої передбачено ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до відповідача відповідальності за ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України у вигляді стягнення 43006,45грн. неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання з повернення об'єкта оренди по договору №118, оскільки ця неустойка є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин, право на яку виникає у орендодавця у разі несвоєчасного повернення орендованого майна орендарем та підлягає стягненню за весь час прострочення обов'язку щодо повернення речі. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею) передбаченою ст.549 Цивільного кодексу України, оскільки її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Враховуючи, що матеріали справи не місять доказів повернення позивачу об'єкту оренди, суд вважає заявлену позивачем вимогу про стягнення неустойки правомірною, обґрунтованою, такою, що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст.785 ч.1 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Вказана норма закону вказує на обов'язок наймача повернути річ саме стану, в якому вона була одержана. Рішенням господарського суду Житомирської області від 05.07.2018 у справі №906/263/18, в якій брали участь ці самі особи, встановлено, що предмети оренди, які відповідач намагався передати орендодавцю, були в гіршому стані, ніж на момент передачі їх в оренду, тому суд відмовив в задоволенні позову про спонукання орендодавця прийняти від орендаря це майно.

Відповідно до ст.75 ч.4 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач не надав доказів повернення орендованого майна у стані в якому воно було одержане.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню на суму 43006,45грн неустойки.

Оскільки на підставі договору цесії від 12.05.17 ФОП ОСОБА_1 (цесіонарій, позивач) набула права грошової вимоги, належне ФОП ОСОБА_2 (цедент) і стала кредитором за договором оренди місця для реклами №118 від 10.10.2011, укладеного між цесіонарієм і орендарем - Державним підприємством "Житомирський ремонтно-механічний завод", тому стягнення за вказаним договором підлягає саме на її користь.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, смт.Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, вул.Дружби Народів, 1, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (12443, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

- 43006,45 грн неустойки;

- 1762,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.09.18

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - сторонам (рек. з повідом.)