РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.09.2018Справа № 910/6433/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Жука В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон-Оіл»
до Міністерства оборони України
про стягнення 217155,66 грн.,

за участі представників:
від позивача Плющій О.М. (представник за довіреністю);
від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Оіл» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 217155,66 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2017 між сторонами було укладено Договір №286/1/17/26 про постачання для державних потреб мастильних засобів, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу обумовлену договором продукцію. Також, відповідно до умов укладеного між сторонами договору позивач, у якості забезпечення виконання договору перерахував відповідачеві грошові кошти в розмірі 217550 грн. В ході виконання договору, позивачем було допущено порушення строків поставки товару, про що відповідачем було направлено позивачу претензію з вимогою про сплату пені в сумі 394,34 грн. Позивач зазначає, що відповідач мав можливість задовольнити свої вимоги зі стягнення пені в розмірі 394,34 грн. за рахунок утримання вказаної суми з перерахованої позивачем суми забезпечення в розмірі 217550 грн. та у зв`язку із повним виконанням позивачем обов`язку щодо поставки товару мав повернути суму забезпечення в розмірі 217155,66 грн. на рахунок позивача. Позивач зазначає, що жодних інших порушень умов укладеного між сторонами договору з боку позивача допущено не було, проте відповідач безпідставно ухиляється від повернення грошових коштів в розмірі 217155,66 грн., у зв`язку з чим позивач просить стягнути вказану суму на свою користь.
Відповідач у поданому до суду відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що за умовами укладеного між сторонами договору, позивач мав поставити товару у строк до 30.09.2017 включно, проте своїх зобов`язань позивач у встановлений договором термін належним чином не виконав, про що останній сам зазначає у поданому до суду позві. Так, оскільки умовами укладеного між сторонами договору сторони погодили, що грошові кошти, які сплачені позивачем у якості забезпечення виконання зобов`язання повертаються замовником у разі виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару у повному обсязі та у визначені сторонами строки, враховуючи порушення позивачем строків поставки, відповідач не вбачає правових підстав для повернення сплачених позивачем грошових коштів в розмірі 217155,66 грн. в якості забезпечення виконання умов договору.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 26.06.2017 між Міністерством оборони України (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон-Оіл» (позивач, постачальник) укладено Договір №286/1/17/26 про постачання для державних потреб мастильних засобів (моторні оливи), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується поставити у 2017 році мастильні засоби (моторні оливи) (лот 1 олива моторна М-10Г2к або еквівалент, а саме олива моторна для автотракторних дизелів М-10Г2к (Перший ґатунок)) для потреб Міністерства оборони України згідно Специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з специфікацією.
Відповідно до погодженої Специфікації, сторони погодили поставку оливи моторної для автотракторних дизелів М-10Г2к (Перший ґатунок), ДСТУ 8581-78, у строк до 30.09.2017 включно, у кількості 190,00 тонн, загальною вартістю разом з ПДВ 4350992,40 грн.
Згідно з п.2.3 Договору, при виявленні замовником невідповідності якості або кількості продукції, яка приймається. Постачальник за свій рахунок у термін визначений договором здійснює допостачання продукції належної кількості та якості.
У відповідності до п.п.3.1, 3.2 Договору, ціна договору становить без ПДВ 3625827 грн., крім того ПДВ 725165,40 грн. Ціна договору, що підлягає оплаті становить 4350992,40 грн., у тому числі ПДВ, вартість вантажних робіт в місцях завантаження та транспортні витрати. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
Згідно з п.5.1 Договору, продукція постачається на умовах DDP склад замовника відповідно до міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажо-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів установлених діючими технічними умовами.
Договір вважається виконаним, при умова поставки 100% продукції (п.5.5 Договору).
Відповідно до п.6.2.5 Договору, у разі порушення постачальником порядку постачання продукції, її номенклатури, кількості, якості, стоків, які визначені у специфікації та/або рознарядці, при достроковій відмові постачальника від подальшого виконання умов даного договору замовник, в односторонньому порядку, має право: на відшкодування збитків, понесених Міністерством оборони України в результаті таких дій постачальника; відмовитися від прийняття подальшого зобов`язання постачальником за цим договором; відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з постачальником; розірвати договір.
За умовами п.6.3.1 Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені договором.
Пунктом 7.1 Договору. Сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та договором.
Відповідно до п.7.3.2 Договору, за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.
У відповідності до п.10.1 Договору, договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.
Також, відповідно до п.11.1 Договору, постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 5% від суми договору (платіжне доручення №1468 від 20.06.2017 на суму 217550 грн.).
Замовник зобов`язується повернути постачальнику забезпечення виконання договору не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов`язань за якістю та кількістю (п.11.1.1 Договору).
Згідно з п.11.1.2 Договору, підставою для повернення забезпечення виконання цього договору є виконання всіх умов Договору у визначені строки (терміни).
Пунктом 11.1.3 Договору визначено, що якщо будуть мати місце порушення щодо виконання умов цього договору, та/або буде здійснено постачання продукції неналежної якості, забезпечення виконання договору не повертається.
Додатком №12.2 до Договору «Рознарядка» сторони погодили умови поставки продукції, відповідно до якої, позивач зобов`язався поставити відповідачу обумовлений договором тора до Військової частини НОМЕР_1 у кількості 110,00 тонн та до Військової частини НОМЕР_2 у кількості 80,00 тонн, у строк до 30.09.2017.
Як стверджує позивач, за умовами спірного договору останнім було в повному обсязі виконано взяті на себе зобов`язання та поставлено відповідачу обумовлений договором товар в повному обсязі. Проте, в ході виконання поставок позивачем було допущено порушення терміну поставки продукції у кількості 1,435 тонн на суму 32861,44 грн., що в порівнянні з загальним об`ємом та вартістю поставки становить менше 1% від договірних зобов`язань.
Вказане прострочення термінів поставки позивач обумовлює тим, що в ході виконання умов договору мала місце зміна ціни на продукцію, про що позивач повідомляв відповідача та просив останнього погодити підвищення ціни договору та підписати додаткові угоди до нього, також позивач просив відповідача продовжити термін поставки продукції до 31.12.2017. Проте відповідачем не було надано відповіді на листи позивача.
На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до матеріалів справи копії листів №166/03 від 04.07.2017, №166/03/1 від 31.08.2017 та №285/03 від 15.09.2017.
В той же час, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів надсилання вказаних листів на адресу відповідача, що унеможливлює суд встановити дійсність тверджень позивача, щодо звернення останнього до відповідача із вказаними листами.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується позивачем, відповідач звертався до постачальника із претензією №286/6/15 від 02.01.2018 в якій повідомив позивача про поставку товару із порушенням обумовлених сторонами строків та вимагав сплати пені у розмірі 394,34 грн.
В подальшому, позивач звернувся до відповідача із вимогою №37/07 від 03.03.2018 в якій висловив свою незгоду з вимогами відповідача, а також вимагав повернення суми, сплаченої постачальником в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором, в розмірі 217550 грн.
У відповідь на вказану вимогу, відповідач листом №286/6/1430 від 16.03.2018 зазначив, що продукція обумовлена сторонами в договорі поставлена позивачем у повному обсязі, проте товар у кількості 1,435 тонн на суму 32861,44 грн. поставлений позивачем з простроченням погоджених сторонами термінів поставки на 12 діб, також зазначив, що станом на 16.03.2018 у відповідача відсутня інформація щодо оплати постачальником нарахованої пені. За таких обставин, враховуючи порушення позивачем строків поставки товару, відповідач відмовив у задоволенні претензії позивача та, відповідно, повернення 217550 грн. сплачених позивачем у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором.
Такі дії відповідача, щодо неповернення зазначеної суми, позивач вважає неправомірними.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач не передав відповідачеві обумовлений договором товар у повному обсязі у визначені сторонами строки, а саме до 30.09.2017. Доказів щодо погодження сторонами інших строків поставки матеріали справи не містять.
Натомість з наявної в матеріалах справи копії Акту приймання №273 від 16.10.2017 вбачається, що позивач поставив відповідачу товар до Військової частини НОМЕР_1 у кількості 1,435 тонн із простроченням обумовлених сторонами термінів, а саме 12.10.2017. Вказані обставини, підтверджуються самим позивачем.
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).
В той же час, за умовами п.11.1.1 укладеного між сторонами договору, замовник зобов`язується повернути постачальнику забезпечення виконання договору не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов`язань за якістю та кількістю.
Згідно з п.11.1.2 Договору, підставою для повернення забезпечення виконання цього договору є виконання всіх умов Договору у визначені строки (терміни).
Пунктом 11.1.3 Договору визначено, що якщо будуть мати місце порушення щодо виконання умов цього договору, та/або буде здійснено постачання продукції неналежної якості, забезпечення виконання договору не повертається.
Договір вважається виконаним, при умова поставки 100% продукції (п.5.5 Договору).
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснив поставку товару із порушенням обумовлених сторонами строків, суд не вбачає правових підстав для повернення відповідачем суми забезпечення виконання договору в розмірі 217155,66 грн., у зв`язку з чим, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог, а відтак позов задоволенню не підлягає.
Посилання позивача на вимогу відповідача про стягнення пені та не співмірність розміру утриманого забезпечення з обсягом поставлених не в строк паливо-мастильних матеріалів судом відхиляються з оглядку на те, що умовами договору передбачено підставами для повернення забезпечення повне виконання договору відповідно до його умов, в тому числі і щодо строків поставки матеріалів, тоді як за прострочення поставки вказаним договором передбачено можливість нарахування пені. Отже вказане забезпечення не є штрафною санкцією за порушення строків поставки товару за договором, а є окремим, погодженим сторонами договору способом забезпечення повного та вчасного виконання умов договору.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.
Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129 ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 24.09.2018

Суддя Я.В. Маринченко