КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р. Справа№ 910/8265/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Гончарова С.А.

секретар судового засідання : Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 17.09.2018

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 (повний текст складено 21.05.2018)

у справі №910/8265/16 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ"

до 1) Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області

3) Державної казначейської служби України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про стягнення 4 144 570,55 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ" звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогами до Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (відповідач 2) та Державної казначейської служби України (відповідач 3) про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 7 972 280,16 грн. майнової шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю головного державного виконавця Василевич Т.М. та начальника Штепи С.О. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017, позов задоволено частково. Стягнуто з держави на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" 4 144 570,55 грн. майнової шкоди; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Cуду від 27.03.2018 касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі №910/8265/16 скасовано в частині стягнення з державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" 4 144 570,55 грн. майнової шкоди. Справу у відповідній частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 закрито провадження у справі №910/8265/16.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" 63 546,56 грн. судового збору.

Обґрунтовуючи ухвалу про закриття провадження у справі №910/8265/16 суд першої інстанції вказав, що, оскільки грошові вимоги позивача на суму 4 144 570,55 грн. були задоволені відповідачем-3, тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити дану справу до суду першої інстанції для розгляду її по суті в частині стягнення коштів з державного бюджету.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також вказав, що судом першої інстанції при винесенні ухвали про закриття провадження у справі порушено статті 42, 46, 161, 169, главу 6 Господарського процесуального кодексу України та вимоги Верховного Суду, що зазначені в постанові від 27.03.2018.

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційних скарг, позивач у своєму відзиві зазначив, що ухвалу суду про закриття провадження у справі прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без порушень вказаних норм, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу суду слід залишити без змін. Вказав, що, оскільки справа направлена до суду першої інстанцій лише в частині перегляду рішення про стягення майнової шкоди 4 144 570,55 грн., а грошова сума у вказаному розмірі була сплачена Державною казначейською службою України на користь банку, тому суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2018 справу № 910/8265/16 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2018 поновлено Головному управлінню Державної казначейської служби України у Київській області пропущений строк на оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі №910/8265/16, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 03.09.2018.

Розпорядженням №09.1-08/2627/18 від 03.09.2018 Київського апеляційного господарського суду у зв'язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці з 27.08.2018 по 14.09.2018, відповідно до підпункту 2.3.25. пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8265/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2018 прийнято апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі №910/8265/16 до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В. та Гончаров С.А. та повідомлено учасників справи про розгляд справи 17.09.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 17.09.2018 заперечував проти апеляційної скарги та вважав, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтовною. Просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Представник третьої особи у судовому засіданні 17.09.2018 залишив питання стосовно апеляційної скарги на розсуд суду.

Представники відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3 у судове засідання, призначене на 17.09.2018, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача-1 обов'язковою в судове засідання не визнавалась, та враховуючи відсутність заперечень представників позивача та третьої особи про розгляд справи у їх відсутність, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених представників за наявними у справі матеріалами.

Частина 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України визначає, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Зі змісту судових рішень у даній справі, задовольняючи частину позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ", господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що вимоги про стягнення власне майнової шкоди в сумі 4 144 570,55 грн. є обґрунтованими. Відносно сум 3% річних - 408 438,91 грн. та інфляційних нарахувань - 3 419 270,70 грн., то вони стягненню не підлягають, оскільки відшкодування шкоди у даному випадку відбувається не на виконання грошового зобов'язання, а з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04.11.2010 у справі № 2-5617/10 стягнуто з Сіваченка І.Б. та Крумінаса К.О. на користь Публічного акціонерного товариства "Піреус БАНК МКБ" суму заборгованості по кредиту в розмірі 499 226,08 доларів США; суму штрафу в розмірі 120 000,00 грн.; судовий збір в сумі 1 700,00 грн. та 120,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

15.02.2011 Деснянським районним судом міста Києва було видано виконавчі листи відносно вказаних боржників.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Богачук Тетяною Михайлівною винесено постанову від 30.01.2012 про відкриття виконавчого провадження №30903998 з виконання виконавчого листа від 15.02.2011 № 2-5617/10 про солідарне стягнення з Сіваченка І.Б. та Крумінаса К.О. на користь Публічного акціонерного товариства "Піреус БАНК МКБ" суми заборгованості по кредиту в розмірі 499 226,08 доларів США, суми штрафу в розмірі 120,00 грн., судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.01.2011 у справі №2-1246/11 стягнуто солідарно з Крумінаса К.О. та ТОВ "СТЕЛС" на користь банку, зокрема, заборгованість за кредитним договором у сумі 4 050 055,79 дол. США. На виконання цього рішення 22.02.2012 видано виконавчі листи.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 17.08.2012 відкрито виконавче провадження №33925584 про солідарне стягнення з Крумінаса К.О. та ТОВ "СТЕЛС" на користь Публічного акціонерного товариства "Піреус БАНК МКБ" заборгованості за кредитним договором від 24.12.2007 № К/07-129/КД в розмірі 4050055 доларів США.

Таким чином, відкрито два виконавчих провадження, стягувачем в яких є банк, а боржником - Крумінас К.О.

У результаті реалізації майна боржника з прилюдних торгів отримано кошти в сумі 8 547 918,01 грн., які перераховані Головному управлінню юстиції в Київській області.

Відділом Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області з 25.05.2013 по 20.03.2013 на рахунок банку в межах виконавчого провадження № 30903998 перераховано кошти в сумі 3 992 134,06 грн.

У своїх поясненнях відповідач- 1 підтвердив, що згідно з розпорядженням державного виконавця від 06.02.2013 кошти в сумі 3 992 134,06 грн. перераховано стягувачу, 500 грн. перераховано як витрати на проведення виконавчих дій, 399 213,40 грн. перераховано як виконавчий збір. Водночас 4 156 070,55 грн. перераховано Крумінасу К.О. як надлишково стягнуті.

Проте, при перерахуванні зазначених коштів стягувачу державний виконавець керувався постановою про відкриття виконавчого провадження, в якій сума штрафу була помилково зазначена 120 грн., тоді як згідно з виконавчим документом сума штрафу - 120 000 грн.

У зв'язку з невиконанням посадовими особами відповідача-1 покладених на них обов'язків Публічне акціонерне товариство "Піреус БАНК МКБ" звернулося до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Василевич Т.М. та начальника того ж відділу Штепи С.О. Деснянським районним судом міста Києва винесено ухвалу від 19.12.2013 у справі № 754-17450/13-ц, якою, з урахуванням ухвали від 22.01.2014 про виправлення описки, скаргу Публічного акціонерного товариства "Піреус БАНК МКБ" задоволено, визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Василевич Т.М. стосовно не перерахування грошових коштів, отриманих від реалізації заставного майна, у сумі 4 144 570,55 грн. на рахунок стягувача (заставодержателя) Публічного акціонерного товариства "Піреус БАНК МКБ". Зобов'язано відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області стягнені в ході виконавчого провадження №30903998 кошти перерахувати на поточний рахунок Публічного акціонерного товариства "Піреус БАНК МКБ", а саме: 120 000,00 грн. - у рахунок повного погашення заборгованості у ВП № 30903998; 4 024 570,55 грн. - в рахунок погашення заборгованості Крумінаса К.О. за кредитним договором від 24.12.2007 № К/07-129/КД (8547918,01 грн. - 4112134,06 грн. - 411213,40 грн. вик. збір 10 %).

Ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2013 набрала законної сили, проте, відповідачем-1 не виконана.

Публічне акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ" у квітні 2014 звернулося до суду з позовом про відшкодування збитків шляхом стягнення з Державного бюджету України 4 144 570,55 грн. майнової шкоди на підставі статей 22, 1174 Цивільного кодексу України, а також нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України вигляді 3% річних у сумі 153 973,80 грн. та "інфляційних втрат" у сумі 145 259,97 грн., - у зв'язку з невиконанням відповідачем-1 згаданої ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2013.

Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку рішення судів попередніх інстанцій у справі №910/8265/16, не висловив заперечень стосовно встановлених у справі фактичних обставин та застосованих матеріальних норм, однак вказав на порушення процесуальних норм, а саме: при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються, зокрема, найменування сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум (пункт 1 частини 2 статті 84 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017); наказ господарського суду має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" (частина 1 статті 117 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017). Також, Верховний Суд зазначив, що, оскільки судом було стягнуто грошові кошти з держави, тому таке судове рішення не може бути виконано, а права позивача, якщо вони були порушені, не можуть бути захищені у визначений судом спосіб. Судами не були досліджені належним чином докази та обставини справи стосовно визначення сторони, з якої, на думку суду, мала б стягуватися грошова сума (боржника).

Однак, Державною казначейською службою України (відповідачем-3) задоволено грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (позивача) та відшкодовано останньому заподіяну шкоду на суму 4 144 570,55 грн., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями №2323 від 14.12.2017 на суму 2 025 627,72 грн.; №37 від 23.01.2018 на суму 335 860,00 грн.; №128 від 14.02.2018 на суму 1 640 548,00 грн.; №351 від 22.03.2018 на суму 142 534,83 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", про відсутність предмета спору, зокрема, свідчить припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Отже, колегією суддів встановано, що Державною казначейською службою України (відповідачем 3) було задоволено грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (позивача) та відшкодовано останньому заподіяну шкоду на суму 4 144 570,55 грн., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями №2323 від 14.12.2017 на суму 2 025 627,72 грн., №37 від 23.01.2018 на суму 335 860,00 грн., №128 від 14.02.2018 на суму 1 640 548,00 грн., №351 від 22.03.2018 на суму 142 534,83 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ані відповідачем 1 (особою, неправомірність дій якої встановлено в межах справи №754/17450/13-ц), ані відповідачем 3 (особою, якою відшкодовано шкоду) не висловлено заперечень по суті спору.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Однак, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутня заява про здійснення повороту судового рішення.

При цьому, обов'язок державної виконавчої служби перерахувати позивачу стягненні у виконавчому провадженні №30903998 грошові кошти в сумі 4 144 570,55 грн., встановлені ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.12.2013 у справі №754-17450/13-ц, яка набрала законної сили та підлягає обов'язковому виконанню. Тому, місцевий господарський суд вірно зазначив, що скасування Верховним Судом рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 у даній справі з тієї підстави, що судом не було визначено боржника, не спростовує та не виключає право Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" на отримання грошових коштів в сумі 4 144 570,55 грн. Відносно зауважень Верховного Суду про невизначення судом першої інстанції особи боржника суд апеляційної інстанції зазначає, що саме Державною казначейською службою України сплачено позивачу грошові кошти.

Отже, місцевий господарський суд вірно вказав, що після порушення провадження у даній справі грошові вимоги позивача на суму 4 144 570,55 грн. задоволені відповідачем-3, що свідчить про відсутність предмету спору, а також не вбачається, що між сторонами спору залишились неврегульовані питання.

Що стосується посилання апелянта на те, що суд першої інстанції повинен був встановити обставини та дослідити докази, про які зазначено в даній постанові, дати цим обставинами, доказам та доводам учасників справи належну правову оцінку і вирішити згідно з законом, колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції вказує, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи, зокрема, відсутністю предмета спору. Водночас, предмет спору - це об'єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. При цьому, судове рішення приймається лише за результатами обговорення усіх обставин справи та вирішенні питань, що виникають у процесі розгляду справи. Отже, колегія суддів вказує, що, суд першої інстанції, не встановлюючи обставин по суті спору правомірно закрив провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 231, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 281, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі №910/8265/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі №910/8265/16 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області.

4. Матеріали справи №910/8265/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку та у строки, встановлені главою 2 розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.09.2018.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

С.А. Гончаров