ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

12.09.2018м. Дніпро№ 904/4033/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Манько Г.В., розглянувши заяву:

заявник: Дніпропетровське регіональне управління Державної фінансової спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву"

боржник: Комунального підприємства "Агенство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 06.09.2018 надійшла заява Дніпропетровське регіональне управлінняДержавної фінансової спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Агенство регіонального розвитку "Регіон-Лідер" Дніпропетровської обласної ради заборгованості у сумі 17 259 грн. 20 коп.

Розглянувши заяву та подані Дніпропетровським регіональним управлінням Державної фінансової спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Дніпропетровським регіональним управлінням Державної фінансової спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" не надано належні докази використання фінансування у відповідності цільового призначення та умов Договору, докази виконання вимог п. 4.4 - 4.7 та розділу 7 Договору.

За наявними матеріалами суд не може встановити виникнення грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу, оскільки порушено вимоги ст. 150 Господарського процесуального кодексу України стосовно надання інших документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до вимог ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригінал або належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо її засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Отже, з матеріалів поданої заяви не вбачається безспірності заявлених вимог, яка є безумовною підставою для розгляду позовних вимог в порядку наказного провадження, оскільки не надано належні докази використання фінансування у відповідності цільового призначення та умов Договору, докази виконання вимог п. 4.4 - 4.7 та розділу 7 Договору, що є предметом стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодекс та заявлено вимогу.

За змістом ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Також, суд зазначає, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України). .

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Дніпропетровському регіональному управлінню Державної фінансової спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 17 259 грн. 20 коп. повністю .

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України .

Суддя Г.В. Манько