Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" вересня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/806/18

Господарський суд Житомирської області у складі судді Кравець С.Г.,

розглянувши заяву: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м.Київ),

до: Фізичної особи підприємця Миндру Івана Васильовича ( Житомирська обл., Романівський р-н, с.Цеберка)

про про видачу судового наказу.

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області 14.09.2018 надійшла заява Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Миндру Івана Васильовича заборгованості за договором №б/н від 08.06.2017р у розмірі 58320,03грн, з яких: 37499,99грн заборгованості за кредитом, 5584,02грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 10131,34грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 5104,68грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та судового збору в розмірі 176,20грн.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про видачу судового наказу та подані заявником докази, суд дійшов висновку про часткову відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.3 ч.1. ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

В заяві АТ КБ "Приватбанк" від 28.08.2018р про видачу судового наказу окрім суми основної заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, заявником заявлено до боржника вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 5104,68грн.

Згідно ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті ( п.7 ч.1 ст. 155 ГПК України).

Процесуальний механізм наказного провадження не вимагає від суду встановлення підстав застосування до боржника пені, її розміру, періоду нарахування, строку позовної давності тощо.

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження лише неоспорюваної заборгованості, вимоги про стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно ч.3 ст.152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Таким чином, відповідно до приписів ст.148 ГПК України, судовий наказ підлягає видачі тільки в частині вимог про стягнення 37499,99грн заборгованості за кредитом, 5584,02грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 10131,34грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії. При цьому, заявлена до стягнення сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 5104,68грн не може бути предметом розгляду в порядку наказного провадження, оскільки не має ознак безспірності, наявність якої є обов'язковою умовою для видачі судового наказу.

Враховуючи викладене, у видачі судового наказу в частині стягнення з фізичної особи підприємця Миндру Івана Васильовича пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 5104,68грн слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 147, 148, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству Комерційного банку "Приватбанк" у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення з Фізичної особи підприємця Миндру Івана Васильовича 5104,68грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Ухвала набирає законної сили 19.09.2018р та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Кравець С.Г.
1 - до матеріалів заяви,

2 - 3 - сторонам (рек. з повідом.)