ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/1020/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Вронська Г.О., Ткач І.В.

за участю секретаря: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Біз"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

(головуючий - Зварич О.В., судді: Костів Т.С., Скрипчук О.С.)

від 16.07.2018

у справі № 909/1020/17

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Біз"

про розірвання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу

за участю представників учасників справи:

позивача - Іжаківський А.О.

відповідача - Мужик Л.І.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Івано-Франківській області звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Біз" про розірвання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" № 634 від 10.04.2015, укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ "Про-Біз".

1.2. Позовна заява мотивована тим, що в результаті перевірки виконання умов договору позивачем складено акт, в якому встановлено такі порушення:

- неналежне виконання обов'язку щодо забезпечення збереження основних видів діяльності підприємства, а саме: геологорозвідувальні, геодезичні, бурові роботи протягом п'яти років з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору. Вказує, що майно підприємства перебуває у незадовільному стані, відсутні умови для здійснення визначеної діяльності, відповідні види робіт проведено лише по одному договору;

- ТОВ "Про-Біз" не виконує обов'язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці для працівників підприємства, оскільки нерухоме майно підприємства перебуває в незадовільному стані;

- не виконано обов'язку щодо збереження чисельності працюючих у кількості не менше 26-ти чоловік протягом п'яти років з дня підписання договору купівлі-продажу. Вважає, що умови договору передбачали працевлаштування 26-ти працівників на умовах повного робочого дня.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.05.2018 у справі № 909/1020/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

2.2. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.05.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Івано-Франківській області задоволені. Договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" № 634 від 10.04.2015, укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ "Про-Біз" розірвано.

2.3. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, як продавцем, та ТОВ "Про-Біз", як покупцем, 10.04.2015 укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка", який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. та зареєстровано в реєстрі 10.04.2015 за № 634 (далі - договір).

- відповідно до 1.1. договору, продавець зобов'язується передати у власність покупця об'єкт державної власності групи "А" цілісний майновий комплекс Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка", який розташований за адресою: 76007, м. Івано-Франківськ, вул. Урожайна, 7а, а покупець зобов'язується прийняти об'єкт приватизації, сплатити ціну його продажу в розмірі і в терміни, визначені даним договором, та виконати визначені в договорі умови. Об'єкт приватизації включає всі його активи та пасиви згідно з матеріалами інвентаризації, за результатами якої складено зведений акт інвентаризації майна станом на 31.10.2014, затверджений начальником регіонального відділення 26.11.2014;

- пунктом 5.3. договору встановлено обов'язок покупця забезпечити збереження основних видів діяльності підприємства, а саме геологорозвідувальні, геодезичні, бурові роботи протягом 5 років з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору;

- покупець зобов'язаний забезпечити збереження чисельності працюючих у кількості не менше 26 чоловік протягом 5 років з дня підписання договору купівлі-продажу. Недопущення звільнення працівників підприємства з ініціативи покупця або уповноваженого ним органу (за винятком звільнення на підставі п. 6 ст. 40 Кодексу законів про працю або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачено звільнення на підставі пп. 3, 4, 7, 8 ст. 40 і ст. 41 Кодексу законів про працю) протягом 6 місяців від дня переходу до покупця права власності на об'єкт приватизації (п. 5.4. договору);

- згідно пункту 5.8. договору покупець зобов'язаний забезпечити створення безпечних та нешкідливих умов праці працівників підприємства;

- продавець зобов'язується здійснювати контроль за виконанням зобов'язань та умов цього договору (п. 6.2. договору);

- за умовами пункту 7.6. договору у разі невиконання покупцем зобов'язань за договором продавець має право у встановленому законодавством порядку порушити питання про його розірвання, стягнення завданих збитків та повернення об'єкта приватизації за актом приймання-передавання у державну власність;

- договір набирає чинності з моменту його укладення. Договір вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення (п. 13.2. - 13.3. договору);

- на виконання договору та відповідно до його умов Фонд проводив перевірки виконання покупцем договірних зобов'язань, за результатами яких складав акти;

- відповідно до акту від 29.04.2016 поточної перевірки виконання умов договору встановлено належне виконання обов'язку щодо створення безпечних та нешкідливих умов праці, а також забезпечення збереження основних видів діяльності підприємства, а саме геологорозвідувальних, геодезичних, бурових робіт протягом 5 років з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору (п. 5.3);

підтверджено незадовільний стан нерухомого майна та зафіксовано початок реконструкції об'єкта приватизації;

- відповідно акту від 22.05.2017 № 4, складеного як поточний документ результатів контролю виконання умов договору за період з 29.04.2016 по 10.05.2017, зроблено висновки про невиконання чи неналежне виконання покупцем зобов'язань за договором, зокрема:

- п. 5.3 договору виконується неналежно (щодо забезпечення збереження основних видів діяльності) нерухоме майно підприємства перебуває в незадовільному стані, проводиться його реконструкція, а тому відсутні умови для діяльності у сфері геологорозвідки, геодезії, бурових робіт; за період з 29.04.2016 по 10.05.2017 покупцем по одному з основних видів діяльності проведено робіт по одному договору;

- п. 5.4 договору не виконується покупцем не забезпечено збереження чисельності працюючих у кількості не менше 26 чоловік протягом 5 років з дня підписання договору купівлі-продажу, оскільки відповідно до копії штатного розпису станом на 01.01.2017 на товаристві числиться 13 штатних одиниць (26 працюючих на 0,5 ставки); у квітні 2017 року середньооблікова чисельність штатних працівників становила 13 осіб; одночасно надано до перевірки накази про прийняття на роботу 26 працівників за сумісництвом;

- п. 5.8 договору не виконується покупцем не забезпечено створення на об'єкті безпечних та нешкідливих умов праці працівників підприємства, оскільки стан нерухомого майна незадовільний і відсутні умови для діяльності у сфері геологорозвідки, геодезії, бурових робіт;

- підставою звернення Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Івано-Франківській області до суду з даним позовом слугували факти, встановлені перевіркою виконання умов договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка", а саме: невиконання відповідачем своїх зобов'язань, визначених п.п. 5.3, 5.4, 5.8 договору.

2.4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, дійшов висновку про те, що Фондом не доведено неналежного виконання ТОВ "Про-Біз" договірних зобов'язань.

2.5. Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд констатував наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо розірвання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю "Про-Біз" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити рішення місцевого суду в силі.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Біз":

- апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, зокрема, ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст. 75, 86, 311 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області просило відмовити в її задоволенні, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 залишити без змін, як таку, що прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Предметом спору у справі є матеріально-правова вимога про розірвання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" від 10.04.2015 № 634, укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ "Про-Біз".

4.2. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, згідно з якою відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 Господарського кодексу України).

4.3. Майно єдиного цілісного майнового комплексу державного (комунального) підприємства або його окремих підрозділів, що є єдиними (цілісними) майновими комплексами і виділяються в самостійні підприємства, а також об'єкти незавершеного будівництва та акції (частини, паї), що належать державі у майні інших суб'єктів господарювання, можуть бути відчужені на користь громадян чи недержавних юридичних осіб і приватизовані цими особами відповідно до закону (ч. 1 ст. 146 Господарського кодексу України).

4.4. Частиною 3 статті 146 Господарського кодексу України встановлено, що приватизація державних (комунальних) підприємств чи їх майна здійснюється шляхом: купівлі-продажу об'єктів приватизації на аукціоні; викупу об'єктів приватизації.

4.5. Правовідносини, що виникли між сторонами в процесі приватизації державного майна, регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме, Законом України "Про приватизацію державного майна" (чинному на момент виникнення спірних відносин).

4.6. Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

4.7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка", укладеного в процесі приватизації об'єкта державної власності групи "А".

4.8. Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції станом на день укладення договору) при приватизації об'єкта державної власності шляхом його викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу.

4.9. На підставі господарського договору між суб'єктами господарювання виникають господарські зобов'язання, в силу яких один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173, 174 Господарського кодексу України).

4.10. Згідно з ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

4.11. Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

4.12. Відповідно до абзацу 9 частини 2 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" строк виконання зобов'язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п'яти років.

4.13. Контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу здійснює державний орган приватизації. За результатами перевірки виконання умов договору купівлі-продажу складається акт за формою, встановленою Фондом державного майна України (абз. 11, 13 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна").

4.14. Згідно частини 5 статті 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

4.15. При проведенні перевірки Фондом невиконання чи неналежного виконання покупцем зобов'язань за договором, були встановлені такі обставини:

- п. 5.3 договору виконується неналежно (щодо забезпечення збереження основних видів діяльності): нерухоме майно підприємства перебуває в незадовільному стані, проводиться його реконструкція, а тому відсутні умови для діяльності у сфері геологорозвідки, геодезії, бурових робіт; за період з 29.04.2016 по 10.05.2017 покупцем по одному з основних видів діяльності проведено робіт по одному договору;

- п. 5.4 договору не виконується: покупцем не забезпечено збереження чисельності працюючих у кількості не менше 26 чоловік протягом 5 років з дня підписання договору купівлі-продажу, оскільки відповідно до копії штатного розпису станом на 01.01.2017 на товаристві числиться 13 штатних одиниць (26 працюючих на 0,5 ставки); у квітні 2017 року середньооблікова чисельність штатних працівників становила 13 осіб; одночасно надано до перевірки накази про прийняття на роботу 26 працівників за сумісництвом;

- п. 5.8 договору не виконується: покупцем не забезпечено створення на об'єкті безпечних та нешкідливих умов праці працівників підприємства, оскільки стан нерухомого майна незадовільний і відсутні умови для діяльності у сфері геологорозвідки, геодезії, бурових робіт.

4.16. Суд першої інстанції, спростовуючи доводи Фонду щодо порушення товариством умов пункту 5.3. договору, виходив з того, що витяги з ЄДРЮОФОПГФ свідчать про збереження ТОВ "Про-Біз" основних видів діяльності приватизованого підприємства.

4.17. Крім того, місцевим судом зазначено, що в якості доказів забезпечення збереження основних видів діяльності підприємства відповідачем надано ряд договорів про виконання геодезичних та геологічних: від 14.09.2016 №1409-2016 на суму 39 420,00 грн (акт здачі-прийняття робіт від 28.10.2016 № 0000001), від 13.02.2017 № 1302/2017 на суму 63 800,00 грн (акт здачі-прийняття робіт від 31.03.2017 № 000035), від 16.08.2016 № 1608/2016 на суму 44 721,00 грн (акт здачі-прийняття робіт від 31.03.2017 № ОУ-0000018), від 17.01.2017 № 1701/2017 на суму 56 000 грн (акт здачі-прийняття робіт від 16.02.2017 № ОУ-0000016).

4.18. Проте, судом першої інстанції не надано оцінки та не спростовано доводів Фонду, що зазначені договори на момент перевірки за період з 29.04.2016 о 10.05.2017 не були об'єктом дослідження виконання товариством умов оспорюваного договору.

4.19. При оцінці обставин виконання покупцем обов'язку забезпечити збереження чисельності працюючих судами встановлено, що умовами договору передбачено обов'язок зберегти кількість працюючих 26-ти осіб.

4.20. Пунктом 5.4. договору визначено, що покупець зобов'язаний забезпечити збереження чисельності працюючих у кількості не менше 26 чоловік протягом 5 років з дня підписання договору.

4.21. Місцевий господарський суд зазначив, що за умовами договору не визначено, що ці особи повинні бути працевлаштовані тільки за основним місцем роботи і на умовах повного робочого дня. Встановивши кількість працюючих 26 чоловік відповідно до умов договору на засадах сумісництва дійшов висновку, що можливість неоднозначного розуміння даних умов договору не дає підстав встановити факт порушення. При цьому судом враховано, що відповідач для усунення вказаних розбіжностей з 14.03.2018 забезпечив працевлаштування 26-ти осіб на умовах повного робочого дня.

4.22. Разом з тим, судом не взято до уваги та не надано оцінки Звітності про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів від квітня 2017 року, яка подається до ДПІ, де зазначена середньооблікова чисельність штатних працівників за звітний період, квітень, в кількості 13 осіб.

В зв'язку з чим, не можна визнати достовірним висновок суду першої інстанції щодо встановлення факту наявності трудових відносин на підприємстві в кількості 26 працюючих та зазначене потребує встановленню.

4.23. Щодо виконання покупцем обов'язку забезпечити створення на об'єкті безпечних та нешкідливих умов праці працівників судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Про-Біз" здійснено дії направлені на реконструкцію будівель об'єкта приватизації, зокрема, укладено договір з підрядником ТОВ "Івано-Франківськміськбуд", а також надано оцінку наявності договору оренди іншого нежитлового приміщення для здійснення основних видів діяльності ТОВ "Про-Біз" та створення безпечних та нешкідливих умов для працівників підприємства орендаря.

4.24. Відповідно до ДБН А.2.2-3-2004 "Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва" реконструкція - перебудова існуючих (наявність конструктивної схеми з несучими і огороджувальними конструкціями та фундаментами) об'єктів виробничого та цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшенням умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри).

4.25. Разом з тим, місцевим судом не надано оцінки договору, укладеного на реконструкцію будівель об'єкта приватизації з підрядником ТОВ "Івано-Франківськміськбуд", в розрізі дотримання вимог щодо забезпечення створення на об'єкті безпечних та нешкідливих умов праці працівників, та не спростовано доводи Фонду з приводу спрямованості укладеного договору на будівництво житлового комплексу.

4.26. Відповідно до частини 1-4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

4.27. Згідно із п.п. "б", "в" п. 3 ч. 1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України у постанові апеляційного суду повинні бути зазначені, зокрема, доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві.

4.28. Предметом розгляду у суді апеляційної інстанції була апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області на рішення місцевого господарського суду від 21.05.2018 у даній справі, в якій Фонд , зокрема, зазначав про фактичне встановлення кількості працівників ТОВ "Про-Біз" у період з 2015 року по квітень 2018 року від 1 до 5 чоловік; замість проведення реконструкції за договором укладеним з підрядником ТОВ "Івано-Франківськміськбуд", здійснюється будівництво житлового комплексу; договори про виконання геодезичних та геологогічних робіт є фіктивними тощо.

4.29. Натомість суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду, без дотримання вимог статей 269, 282 Господарського процесуального кодексу України лише обмежився посиланням на акт поточної перевірки виконання умов договору, не спростував доводів, якими при прийнятті рішення керувався суд першої інстанції, не обґрунтував відхилення або прийняття доводів учасників справи, в тому числі, викладених в апеляційній скарзі.

4.30. Також суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду, до спірних правовідносин застосував підстави для розірвання договору, встановлені абз. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", якою передбачені виключні умови для розірвання договору купівлі-продажу об'єктів групи "Г", що є відмінним від предмету спірного договору.

4.31. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

4.32. Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права.

4.33. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні цього ж суду у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позицію є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Краска проти Швейцарії" від 19 квітня 1993 року встановлено: "Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами".

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

5.3. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.4. З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.5. Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 236, 300, 301, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Біз" задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21.05.2018 у справі № 909/1020/17 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді Г.Вронська

І.Ткач