ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/2244/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Чус О.В., Березкіної О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 (повний текст складено 24.07.2018, суддя Бондарєв Е.М.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м.Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпро

про стягнення 6 406,27 грн. заборгованості за послуги по транспортуванню природного газу, 1 114,16 грн. інфляційних втрат, 331,87 грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою № 01/01/11/06/02/01-02/1/1814 від 18.05.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" 7 852,30 грн., з яких: 6 406,27 грн. заборгованість за послуги по транспортуванню природного газу за період з серпня по грудень 2016 року; 1 114,16 грн. інфляційні втрати за загальний період з жовтня 2016 року по березень 2018 року; 331,87 грн. 3% річних за загальний період з 21.09.2016 по 17.05.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №494/15/тг від 30.06.2015-08.07.2015 в частині своєчасної та повної оплати послуг по транспортуванню природного газу за період з серпня по грудень 2016 року за наступними актами фактично-протранспортованих обсягів газу: від 31.08.2016 в обсязі 0,179 тис.м3 на суму 30,37 грн.; від 30.09.2016 в обсязі 0,075 тис.м3 на суму 12,73 грн.; від 31.10.2016 в обсязі 3,464 тис.м3 на суму 769,84 грн.; від 30.11.2016 в обсязі 21,191 тис.м3 на суму 3 595,69 грн.; від 31.12.2016 в обсязі 12,846 тис.м3 на суму 2 179,70 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 у даній справі позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на користь Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" 6 406,27 грн. заборгованості, 1114,16 грн. втрат від інфляції, 331,87 грн. 3 % річних та 1 762,0 грн. витрат зі сплати судового збору.

Зазначене рішення мотивовано посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору № 493/15/тг на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, щодо своєчасної оплати наданих послуг.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано, що спірний договір припинив свою дію з 01.04.2016.

Надані позивачем акти фактично протранспортованих обсягів газу підписані позивачем в односторонньому порядку та не є належним доказом по справі.

Також, ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" зазначає, що з 01.04.2016 останнім не було отримано від позивача послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами; докази, які б підтверджували обсяг отриманого ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" від позивача природного газу, позивачем не надано, у зв'язку з чим відсутні підстави для сплати коштів по договору за період з серпня по грудень 2016 року.

З наданих позивачем до позовної заяви документів неможливо дійти висновку, яким чином останнім було визначено, що ним було надано послуги з транспортування природного газу у відповідному місяці у певному об'ємі (між сторонами не були узгоджені планові обсяги природного газу на спірний період).

На думку скаржника, на виконання п.3.1.2 договору потрібні бути наявні дані (акти тощо) газорозподільного підприємства (ПАТ "Дніпропетровськгаз") про кількість газу розподіленого на користь саме замовника - ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" по відповідному договору, але зазначених даних позивач не надав.

Позивачем надано лише акти складені між ним та ПАТ "Дніпропетровськгаз" про кількість газу переданого з внутрішньопромислових газопроводів позивача до розподільчої системи ПАТ "Дніпропетровськгаз", без зазначення замовника, якому цей газ призначався, а тим більше і договору на підставі якого цей газ надходив.

Докази, які надав позивач на підтвердження протранспортованого об'єму природного газу, зокрема, підписані акти між позивачем та ПАТ "Дніпропетровськгаз" є неналежними, оскільки з наданих актів неможливо ідентифікувати якому саме постачальнику за яким договором ПАТ "Укрнафта" в особі НГВУ "Полтаванафтогаз" протранспортувало природній газ.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги щодо безтоварності господарської операції між сторонами спірного договору.

Так, з урахуванням п.1.1 договору, п.п.б п.186.1 ст.186 Податкового кодексу України, ст.ст.511,536,626 ЦК України практично відносини з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами існують між газодобувним підприємством та НАК "Нафтогаз України" або іншим оптовим продавцем, жодним чином не створює обов'язків для ТОВ "Дніпропетровськгаз збут".

Отже, положення договору, якій вже не діє, ще й суперечить положенням законодавчих актів і загальним засадам виконання господарських договорів і похідних від них зобов'язань через наявність ознак безтоварності операцій, відсутності факту надання послуг, формальності наданих газодобувним підприємством документів та невідповідності суб'єктивного складу учасників договору та його предмету дійсним господарським результатам і вигодоодержувачем послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Крім того, скаржник вважає, що позивачем невірно здійснено розрахунок інфляційних втрат, оскільки початком розрахунку інфляційних втрат є не перший день місяця наступного за місяцем в якому мав бути здійснений платіж і не за цілий місяць, про що зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", а початком розрахунку по всім п'яти періодам нарахування є 21 число місяця в якому мав бути здійснений платіж.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач вважає безпідставними доводи відповідача що спірний договір є припиненим.

В матеріалах справи наявні належні докази в підтвердження фактично протранспортованого обсягу протранспортованого обсягу природного газу за договором №494/15/тг.

Доводи позивача про те, що послуги в дійсності надаються нібито для НАК "Нафтогаз України" не відносяться до предмету спору та можуть бути підтверджені винятково судовим рішенням про визнання недійсним договору.

Доводи апелянта щодо невірного здійснення розрахунку інфляційних втрат позивачем є незрозумілими та необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач заперечував щодо правильності здійснення розрахунку штрафних санкцій чи надавав власний контррозрахунок під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

30.06.2015 - 08.07.2015 між ПАТ "Укрнафта" (Газотранспортне підприємство) та ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" (Замовник) укладено договір №493/15/тг на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, за п.1.1 якого Газотранспортне підприємство зобов'язується надати Замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу Замовника до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі ГРС) для задоволення потреб населення, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору.

Відповідно до п.3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

За п.3.1.1 договору у випадку, якщо Замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до внутрішньопромислового трубопроводу Газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі - вузли обліку), установлених на ГРС.

Газотранспортне підприємство до восьмого числа місяця, наступного за звітним направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства (п.3.2 договору).

Пунктом 3.3. договору сторони погодили, що Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється відповідно до даних Газотранспортного підприємства (п.3.4. договору).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п.3.5 договору).

Згідно з п. 5.1 договору вартість послуг з транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 209,50 грн., крім того ПДВ 20 % - 41,90 грн., всього з ПДВ - 251,40 грн.

Відповідно до п.5.3. договору розрахунковий період за договором становить один місяць з контрактної години першого дня до контрактної години першого дня наступного місяця включно.

Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 Договору, та податку на додану вартість (п.5.3.1 договору).

За п.5.4. договору вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником у місяці, в якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п.5.5. договору).

Замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору (п.6.3.2 договору).

Цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 липня 2015 року та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.2 договору).

У додатковій угоді №1 від 30.09.2015 сторони погодили викласти п.5.1 договору в наступній редакції: вартість послуг з транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 136,70 грн., крім того ПДВ 20% - 27,34 грн., всього з ПДВ - 164,04 грн.

30.11.2015 між сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою сторони узгодили зміну обсягу транспортування природного газу, а саме: з 1 липня 2015 року по 31 березня 2016 року плановий обсяг транспортування природного газу складатиме 61,000 тис. куб. м.

Цією ж додатковою угодою викладено п. 11.1. договору в наступній редакції: "Цей договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 липня 2015 року та діє до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення".

31.12.2015 між сторонами укладено додаткову угоду №3, у якій дійшли згоди з 01.01.2016 викласти п.1.2. Договору у наступній редакції: "вартість послуг з транспортування 1000 куб.м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 144,80 грн., крім того ПДВ 20% - 28,96 грн., всього з ПДВ - 173,76 грн.

Додатковою угодою №4 від 01.04.2016 сторони погодили з 01.04.2016 викласти п.5.1. договору у наступній редакції: "вартість послуг з транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 141,40 грн., крім того ПДВ 20% - 28,28 грн., всього з ПДВ - 169,68 грн.

В порушення умов договору, відповідач надані позивачем послуги за період серпня 2016 по грудень 2016 року в розмірі 6 406,27 грн., не сплатив, що і стало предметом спору у даній справі.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідач не оплатив позивачу послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами за період серпень-грудень 2016 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 6 406,27 грн., що підтверджується наданими в матеріали справи актами фактично протранспортованих обсягів газу: від 31.08.2016 в обсязі 0,179 тис.м3 на суму 30,37 грн., від 30.09.2016 в обсязі 0,075 тис.м3 на суму 12,73 грн., від 31.10.2016 в обсязі 3,464 тис.м3 на суму 769,84 грн., від 30.11.2016 в обсязі 21,191 тис.м3 на суму 3 595,69 грн., від 31.12.2016 в обсязі 12,846 тис.м3 на суму 2 179,70 грн.

Доказів погашення заборгованості у заявленому до стягнення розмірі, відповідачем не надано.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 6 406,27 грн. обґрунтовані та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Згідно абзацу 3 частини 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця".

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 331,87 грн. за загальний період прострочення 21.09.2016 - 17.05.2018 та інфляційні втрати у розмірі 1 114,16 грн. за період вересень 2016 року по березень 2018 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, здійснивши власний розрахунок, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 1 114,16 грн. та 3% річних у розмірі 331,87 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника про те, що спірний договір припинив свою дію з 01.04.2016.

Так, рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.11.2016 у справі №917/1249/16 Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" відмовлено у задоволенні позовних вимог за первісним позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" про розірвання договору №494/15/ТГ від 30.06.2015 з 01.04.2016. Зустрічний позов задоволено; стягнуто з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" на користь ПАТ "Укрнафта" в особі "Нафтогазовидобувного управління" Полтаванафтогаз" 473,36 грн заборгованості за договором на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №494/15/ТГ від 30.06.2015- 08.07.2015, яка складається з 436,61 грн основного боргу та 36,75 грн пені, а також 1378,00 грн судового збору.

Зазначене судове рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2017.

Наведеними судовими рішенням встановлено, що строк дії договору №494/15/ТГ від 30.06.2015 - 08.07.2015 є продовженим до 31.03.2017, а також зазначено, що позивач за первісним позовом всупереч своїй же позиції про суттєву зміну в законодавстві, уклав додаткову угоду №4 від 01.04.2016 та продовжував отримувати від відповідача послуги, тобто, своїми діями визнавав чинність договору та відсутність підстав для його розірвання.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обставини, встановлені судами у справі №917/1249/16 щодо строку дії спірного договору, мають преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №917/1243/16 відносно строку дії договору, оскільки предметом спору у цій справі був договір №3/15-НР від 30.06.2015.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що він з 01.04.2016 не отримує від позивача послуги з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами, а також про те, що позивачем не надано докази, які б підтверджували обсяг отриманого ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" природного газу.

Так, матеріали справи свідчать про те, що позивачем, відповідно до п.3.2 договору, надсилалися на адресу відповідача акти виконаних робіт за договором за серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2016 року, як були отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В порушення п.3.3 договору, зазначені акти уповноваженою особою відповідача не підписані, не скріплені печаткою підприємства.

Пунктом 3.4. договору сторони погодили, що до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Отже, у разі наявності спору у визначенні обсягу наданих послуг - у спірному договору прямо передбачена пріоритетність даних газотранспортного підприємства, яким за визначенням цього договору є ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", якщо іншою особою не буде доведено протилежне.

Позивачем в підтвердження обсягів транспортування природного газу надано Звіт про обсяги протранспортованого газу НГВУ "Полтаванафтогаз" для ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" з серпня 2016 року по серпень 2017 року, в якому вказано як загальний обсяг протранспортованого для відповідача природного газу, так і обсяг за спірний період, у тому числі окремо за кожним договором.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено загальний обсяг протранспортованого природного газу з серпня по грудень 2016 року за спірним договором, який становить 37,755 тис.куб.м. на загальну суму 6 406,27 грн.

При цьому, колегія суддів враховує, що наведені докази підтвердження обсягів транспортування природного газу за спірним договором визнані належними господарськими судами під час розгляду справи №917/1249/16.

Доводи скаржника щодо безтоварності господарської операції судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки судом встановлений факт надання позивачем послуг відповідачу за спірним договором за період серпень-грудень 2016 року (незважаючи на не підписання актів за цей період зі сторони ТОВ "Дніпропетровськгаз збут") на підставі актів приймання-передачі природного газу за період серпень-грудень 2016 року, підписаних між НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" та ПАТ "Дніпропетровськгаз" про прийняття природного газу, зведених реєстрів місячних обсягів газу, що подані на ГРС Юр'ївка по лінії "Гупалівка" для транспортування до споживачів, а також звіту НГВУ "Полтавонафтогаз" про обсяги протранспортованого газу НГВУ "Полтаванафтогаз" для ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", у тому числі, за спірний період.

Твердження відповідача про те, що позивачем невірно здійснено розрахунок інфляційних втрат, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки скаржник не позбавлений був надати власний контррозрахунок спірної суми інфляційних втрат.

З урахуванням наведеного, доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, ухваленому з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування цього рішення.

З урахуванням приписів п.2 ч.4 ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги колегією суддів покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 ГПК України суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 у справі №904/2244/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

О.В.Березкіна