ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 917/1285/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Лубенської міської ради Полтавської області

в особі Управління з питань комунального майна та

земельних відносин - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця

Оробей Олександра Івановича - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Лубенської міської ради Полтавської області в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 (у складі колегії суддів: Істоміна О.А. (головуючий), Гребенюк Н.В., Пелипенко Н.М.)

у справі № 917/1285/17

за позовом Лубенської міської ради Полтавської області в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин

до Фізичної особи-підприємця Оробей Олександра Івановича

про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Лубенська міська рада в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Оробей О.І. про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки площею 0,2243 га, кадастровий номер :03:083:0004, що знаходиться в м. Лубни по вул. Вишневецьких, 4 б, посилаючись на те, що відповідач користується земельною ділянкою комунальної власності без документів, що посвідчують право користування землею та ухиляється від укладення договору.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.11.2017 позов задоволено. Визнано укладеним між Лубенською міської радою та ФОП Оробей О.І. договір оренди землі на земельну ділянку в м. Лубни по вул. Вишневецьких 4 б, площею 0,2243 га, кадастровий номер :03:083:0004, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, у редакції, запропонованій орендодавцем. Стягнуто з ФОП Оробей О.І. на користь Лубенської міської ради 1600,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та визнаючи договір оренди землі укладеним у редакції, наданій позивачем, зазначив, що доводи відповідача про недосягнення згоди стосовно істотних умов договору, зокрема щодо розміру орендної плати, є необґрунтованими, оскільки відповідач, отримавши від позивача договір оренди землі, не підписав його та не надав письмових заперечень щодо його умов.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2017 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами дотримання порядку укладення договору, передбаченого статтею 181 Господарського кодексу України (далі - ГК), тому відсутні підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у квітні 2018 року Лубенська міська рада в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин подала касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018, а рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2017 залишити в силі.

Касаційну скаргу обґрунтовано, зокрема, неналежним з'ясуванням судом обставин справи на предмет обґрунтованості заявлених позовних вимог, що призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема, скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доказам направлення відповідачу проекту договору та не дотримання останнім вимог статті 181 ГК; відповідачем не надано належних і допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти заявлених позовних вимог, що залишилося поза увагою апеляційного суду.

Учасники справи в судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином.

Ураховуючи наведене, те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов'язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 09.09.2015 ФОП Оробей О.І. звернувся до Лубенської міської ради із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 0,2243 га, розташованої за адресою: вул. Вишневецьких, 4 б, м. Лубни Полтавської області для обслуговування будівлі СТО терміном на 5 років.

Рішенням Лубенської міської ради від 25.09.2015 поновлено з ФОП Оробей О.І. договір оренди землі на строк 5 років на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,2243 га за наведеною вище адресою. Цим рішенням зобов'язано Оробея О.І. у місячний термін укласти з міською радою договір оренди землі та зареєструвати його.

29.09.2015 на засіданні комісії зі встановлення розміру відсотків від нормативної грошової оцінки при укладенні договорів оренди землі прийнято рішення, оформлене протоколом № 5, яким встановлено ФОП Оробей О.І. на зазначену земельну ділянку за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, відсоток від нормативної грошової оцінки у розмірі 7 %.

18.04.2016 Лубенська міська рада листом за № 0113/345 направила на адресу ФОП Оробея О.І. проект договору оренди для належного оформлення. У вказаному листі позивач повідомив, що питання стосовно затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, яке було відображено в заяві відповідача від 04.02.2016, виносилося двічі на розгляд депутатів Лубенської міської ради. Проте, у зв'язку з тим, що відповідачем так і не було оформлене право користування земельною ділянкою та не виконане рішення міської ради від 25.09.2015 про укладення в місячний термін договору оренди землі, Управління з питань комунального майна та земельних відносин не включало дане питання до проекту рішення міської ради і особисте звернення відповідача на пленарному засіданні міської ради, яке відбулося 08.04.2016, не було підтримано депутатами.

На підтвердження направлення відповідачу проекту договору оренди земельної ділянки, міська рада надала копію опису вкладення до цінного листа від 18.04.2016 та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення особисто Оробею О.І. від 21.04.2016.

13.04.2017 Лубенська міська рада вдруге направила на адресу відповідача лист № 01-13/253, в якому просила оформити договір оренди, що був направлений 18.04.2016 та не оформлений належним чином, зареєструвати його та погасити існуючу заборгованість, яка виникла у зв'язку з невиконанням договірних відносин. У цьому ж листі позивач зазначив, що у випадку невиконання цієї вимоги протягом 10 днів з дати отримання листа вирішення спору щодо укладення договору оренди землі буде передано на розгляд суду.

На підтвердження направлення та отримання цього листа позивач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 19.04.2017 та копію фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" від 13.04.2017.

Оскільки відповідачем не оформлено та не зареєстровано договір оренди земельної ділянки, ФОП Оробей О.І. продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, письмове заперечення від ФОП Оробей О.І. до Лубенської міської ради не надходило, позивач звернувся до суду з позовом про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки площею 0,2243 га, кадастровий номер :03:083:0004, що знаходиться в м. Лубни по вул. Вишневецьких, 4 б.

За змістом статей 626-629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 1, 15 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно зі статтею 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом загальних умов укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання, закріплених у статті 179 ГК, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 зазначеної норми).

Відповідно до положень статті 181 ГК господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами (частина 1). Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (частина 2). Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (частина 3). За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (частина 4).

Згідно із частиною 8 статті 181 ГК у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

За змістом статей 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Заперечуючи проти позову, відповідач ФОП Оробей О.І. послався те, що ним не було отримано проекту договору оренди землі в тій редакції, в якій позивач просить суд визнати договір укладеним, оскільки надані позивачем докази на підтвердження отримання ним проекту договору датовані 18.04.2016, у той час як зазначений проект договору містить відомості за 2017 рік. Водночас відповідач наголосив, що позивач, використовуючи свої повноваження, свідомо зволікає з вирішенням питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення, тим самим, затягуючи терміни нарахування орендної плати. При цьому, відповідачем 04.02.2016 на розгляд міської ради було подано дві заяви: про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення, з цільовим призначення - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту, та про укладення договору оренди земельної ділянки з новим цільовим призначенням. Однак позивач до цього часу не виніс на розгляд сесії питання про його затвердження.

Аналізуючи докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, на підставі встановлених фактичних обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено дотримання порядку укладення господарського договору, визначеного положеннями статті 181 ГК, з огляду на те, що проект договору, про визнання укладеним якого просить позивач, не містить ні номеру, ні дати, ні підпису; у цьому договорі зазначено відомості про грошову нормативну оцінку земельної ділянки станом на 2017 рік, отже, направлений на адресу відповідача 18.04.2016 договір оренди землі не міг мати відповідні відомості станом на 2017 рік; доказів направлення на адресу відповідача 13.04.2017 нового проекту договору оренди земельної ділянки підписаного позивачем у 2-х примірниках, як того вимагають приписи статті 181 ГК, матеріали справи не містять і позивачем не надано; у матеріалах справи наявна лише копія листа позивача від 13.04.2017 № 01-13/253 та копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, однак у згаданому листі відсутні посилання на направлення нового проекту договору та відсутні додатки до листа які свідчать про повторне направлення такого проекту договору відповідачу, а опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення від 13.04.2017 в матеріалах справи відсутній.

За таких обставин при вирішенні цієї справи суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання укладеним договору оренди землі відповідно до статті 181 ГК, а відтак і для задоволення позову. Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, тому підстав для скасування оскарженого судового рішення немає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин. Доводи скаржника щодо обґрунтованості заявлених вимог аналогічні доводам, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, ці доводи були предметом дослідження суду апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене вище та межі перегляду справи судом касаційної інстанції, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 у справі № 917/1285/17 підлягає залишенню без змін як така, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга Лубенської міської ради Полтавської області в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Лубенської міської ради Полтавської області в особі Управління з питань комунального майна та земельних відносин залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 у справі № 917/1285/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий