РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/495/18

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Белова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/495/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БТК-ЛАД ПЛЮС,

, вул. Петровського, 277, а/с 2979 , м. Черкаси, 18030

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверський Елеватор, , вул. Вокзальна, 15, м. Новгород-Сіверський, 16000

про стягнення 485267,33 грн

За участю:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 08.08.2018, засновник ТОВ "БТК ЛАД ПЛЮС"; ОСОБА_2, довіреність № б/н від 03.01.2017, представник.

відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 23/07/2018 від 23.07.2018, представник.

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю БТК-ЛАД ПЛЮС подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверський Елеватор про стягнення 485267,33 грн, а саме: 348864,31 грн основного боргу, 92998,54 грн пені, 33770,04 грн інфляційних від простроченої суми та 9634,44 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором №09/03/2017 на виконання робіт від 09 березня 2017 року.

Ухвалою суду від 06 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 06 липня 2018 року.

Ухвалою господарського суду від 24 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 21 серпня 2018 року; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини до 07 серпня 2018 року, позивачу до 16 серпня 2018 року для подачі відповідь на відзив, відповідачу до 21 серпня 2018 року для надання суду заперечення на відповідь на відзив позивача.

13 серпня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення генпідрядником (позивачем) зобовязань з дотримання термінів виконання робіт прописаних у додатку №2 до договору понад 15 календарних днів, у звязку з чим замовник (відповідач) має право не доплачувати генпідряднику 10% від загальної вартості згідно додатку№2, а також посилаючись на те, що замовник має право застосувати до генпідрядника штрафну санкцію передбачену п. 6.2.1 договору, якою передбачено, що за порушення з вини генпідрядника строків виконання робіт, що є предметом цього договору генпідрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 3% вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення. Відповідач в своєму відзиві зазначає, що у звязку з порушенням генпідрядником (позивачем) зобовязань з дотримання термінів виконання робіт прописаних у додатку №2 до договору, ним застосовано до генпідрядника штрафну санкцію та не доплачено позивачу 348864,31 грн за порушення строків виконання, неналежне виконання своїх зобовязань за договором, що призвели до порушення термінів здачі обєкта будівництва в експлуатацію.

Судом встановлено, що відзив направлено до суду 10 серпня 2018 року, про що свідчить поштова накладна з інформацією про відправлення та опис вкладення до нього.

Частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 26 липня 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. Тобто, у відповідності до ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, відповідач мав право подати відзив до 11 серпня 2018 року. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач не порушив строк для подання відзиву.

10 вересня 2018 року від представника відповідача на адресу господарського суду надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву, які суд розцінює як пояснення у даній справі. В додаткових поясненнях відповідач стверджує, що позивачем неодноразово було порушено умови договору та додатків до нього з дотримання термінів виконання будівельних робіт, у звязку з чим відповідачем було застосовано до позивача оперативно-господарські санкції у вигляді зменшення суми грошових коштів, що мали перерахуватися позивачу, як вартість належним чином виконаних будівельних робіт. Як зазначає відповідач в поданих до суду додаткових поясненнях, сума оперативно-господарських санкцій, які відповідач застосував до позивача складає 348864,31 грн. Крім того, відповідач стверджує, що підписуючи акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат відповідач не підтверджував належне виконання зобовязань позивача, а лише засвідчив вартість та перелік робіт і витрат.

В судове засідання 17 вересня 2018 року зявились повноважні представники сторін.

17 вересня 2018 року в судовому засіданні представник позивача виклав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд встановив:

09 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю БТК-ЛАД ПЛЮС (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверський Елеватор (замовник) було укладено договір №09/03/2017 на виконання робіт.

Відповідно до п.1.1. договору генпідрядник зобовязався у межах договірної ціни, на свій ризик, у встановлений договором строк, відповідно до проектної документації, виконати будівельні роботи на обєкті замовника за адресою: Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Вокзальна, 15. Пунктом 1.2. договору передбачено, що склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені проектною документацією, технічним завданням та зазначаються в Додатках до Договору.

Згідно п. 8.1. договору, договір вступає в дію з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2017 або до повного виконання сторонами взятих на себе за цим договором зобовязань. Закінчення строку договору не звільняє сторони від виконання невиконаних на момент закінчення договору зобовязань та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.

У відповідності до п. 2.1. договору вартість робіт, що є предметом цього договору, визначається сторонами відповідно до договірної ціни, які є невідємною частиною цього договору, та складає 12 млн. грн (дванадцять мільйонів грн 00 коп) з урахуванням ПДВ 2 млн. грн. (два мільйони грн. 00 коп).

Оплата робіт, у відповідності до п. 2.7. договору, здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок генпідрядника (умови передоплати прописуються окремо у кожному додатку до цього договору, визначених п.2.1. Договору; 10% вартості фактично виконаних робіт оплачується замовником протягом 15-ти календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт та надання підрядником замовнику податкової накладної з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником (замовником) особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності з податковим законодавством України).

Пунктом 4.4.3. договору передбачено, що протягом трьох робочих днів з моменту отримання актів виконаних робіт по формі КБ-2в (з додатком підсумкової відомості ресурсів, розрахунків загальновиробничих та супутніх витрат), а також довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-З та виконавчої документації (акти прихованих робіт, протоколи вимірювань та ін..), затвердженої уповноваженим представником замовника, замовник зобовязаних підписати їх або надати мотивовану відмову або зауваження.

Додатком №1 до договору №09/03/2017 на виконання робіт від 09 березня 2017 року передбачено виконання робіт на загальну суму 325000,00 грн з ПДВ та умови їх оплати: попередня оплата (100% за матеріали та частково за роботи) - 250000,00 грн з ПДВ до 16.03.2017; за виконані роботи 40000,00 грн з ПДВ до 05.04.2017; за виконані роботи 20000,00 грн з ПДВ до 08.04.2017; за виконані роботи 15000,00 грн з ПДВ до 25.04.2017.

Додатком №2 до договору №09/03/2017 на виконання робіт від 09 березня 2017 року передбачено виконання робіт на загальну суму 4662000 грн з ПДВ та умови їх оплати: попередня оплата (480 м3 за бетон та аванс) 2200000 грн з ПДВ до 21.04.2017; попередня оплата (90 м3 за бетон та аванс) 770000 грн з ПДВ до 27.04.2017; попередня оплата (290 м3 за бетон та аванс) 1250000 грн з ПДВ до 10.05.2017; за виконані роботи 300000,00 грн з ПДВ до 25.05.2017; за виконані роботи 142000 грн з ПДВ до 01.06.2017.

Додатком №3 до договору №09/03/2017 на виконання робіт від 09 березня 2017 року передбачено виконання робіт на загальну суму 490711,00 грн з ПДВ та умови їх оплати: попередня оплата (100% за бетон та аванс) 390000,00 грн з ПДВ до 21.04.2017; за виконані роботи 100711,00 грн з ПДВ до 01.05.2017.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи зміст укладеного між сторонами договору суд приходить до висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду, оскільки його предметом є кінцевий результат послуги, який набуває матеріальну форму.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

30 червня 2017 року, після завершення останнього етапу робіт, генпідрядником передано, а замовником отримано та без зауважень підписано акт виконаних робіт по формі КБ-2В та довідку про вартість виконаних робіт по формі КБ-3. Загальна вартість виконаних робіт згідно акту виконаних робіт по формі КБ-2В та довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3 становить 1442562,53 грн.

Відповідач (замовник) взяті на себе зобовязання виконав частково, оплативши частково вартість отриманих робіт у сумі 1093698,22 грн, про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків від 30.11.2017, у відповідності до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 348864,31 грн.

Станом на день подачі позову відповідач заборгованість у сумі 348864,31 грн не сплатив.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до відзиву на позовну заяву, стосовно застосування відповідачем до позивача (генпідрядника) штрафної санкції та не доплати позивачу 348864,31 грн за порушення строків виконання, неналежне виконання своїх зобовязань за договором, що призвели до порушення термінів здачі обєкта будівництва в експлуатацію, з підстави підписання 30.11.2017 сторонами, а саме відповідачем акту звіряння взаємних розрахунків за період січень 2017 листопад 2017 на суму 348864,31 грн. Крім того, відповідачем 30 червня 2017 року була підписана довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на суму 1442562,53 грн та акт №7 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року на суму 1442562,53 грн, без будь-яких зауважень. Підписуючи вказаний вище акт звіряння взаємних розрахунків за період січень 2017 листопад 2017 на суму 348864,31 грн, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на суму 1442562,53 грн та акт №7 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 року на суму 1442562,53 грн, без будь-яких зауважень, відповідач фактично визнав існування заборгованості перед позивачем у розмірі 348864,31 грн за виконані позивачем роботи. Доводи відповідача з приводу того, що підписуючи акт приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат відповідач не підтверджував належне виконання зобовязань позивача, а лише засвідчив вартість та перелік робіт і витрат, не можуть бути прийняті судом, у звязку з тим, що в акті приймання виконаних будівельних робіт та довідці про вартість виконаних будівельних робіт відсутні будь-які заперечення відповідача з приводу належного виконання позивачем своїх зобовязань. Що стосується посилання відповідача на застосування відповідачем до позивача оперативно-господарських санкцій у вигляді зменшення суми грошових коштів, що мали перерахуватися позивачу, як вартість належним чином виконаних будівельних робіт за неодноразове порушення позивачем умов договору та додатків до нього з дотримання термінів виконання будівельних робіт, яка на думку відповідача складає 348864,31 грн, слід зазначити, що у відповідача відсутні бухгалтерські та будь-які інші документи, які б підтверджували застосування оперативно-господарських санкцій, а також відповідачем у даній справі не було заявлено зустрічний позов щодо вказаних вище вимог відповідача стосовно стягнення з позивача на його користь 348864,31 грн оперативно-господарських санкцій, а у відповідності до ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 348864,31 грн заборгованості за виконані роботи є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивачем також нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 33770,04 грн інфляційних нарахувань за період прострочення з липня 2017 року по квітень 2018 року; пені у сумі 92998,54 грн за період прострочення з 30 червня 2017 року по 31 травня 2018 року та 9634,44 грн трьох відсотків річних з 30 червня 2017 року по 31 травня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Договором №09/03/2017 на виконання робіт та додатками до нього не передбачено застосування до відповідача штрафних санкцій (пені) у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день порушення зобовязання, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 92998,54 грн.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань по оплаті виконаних позивачем робіт, дослідивши подані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних у сумі 9634,44 грн та 33770,04 грн інфляційних нарахувань є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у сумі 5884,83 грн.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверський Елеватор (, вул. Вокзальна, 15, м. Новгород-Сіверський, 16000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БТК-ЛАД ПЛЮС (, вул. Петровського, 277, а/с 2979, м. Черкаси, 18030) 348864,31 грн основного боргу, 33770,04 грн інфляційних та 9634,44 грн трьох відсотків річних.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Новгород-Сіверський Елеватор (, вул. Вокзальна, 15, м. Новгород-Сіверський, 16000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БТК-ЛАД ПЛЮС (, вул. Петровського, 277, а/с 2979, м. Черкаси, 18030) 5884,83 грн судового збору.

4.У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 92998,54 грн пені відмовити.

5.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 17 вересня 2018 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/