РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/5834/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерна компанія" (07400, Київська область,м.Бровари, вул.Щолківська 17,оф. 24, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАС-ПОЛІМЕР" (03148, м.Київ, вул.Комісара Рикова 2А оф.4, )

про стягнення 4 467 991,75 грн.

Представники сторін:

від позивача: Панченко А.М. за дов., Шахов О.В. (директор)

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Пред'явлені вимоги про стягнення 4 467 991,75 грн. боргу, з яких: 3760772, 74 грн. основного боргу, який виник у відповідача перед позивачем за договором поставки № 16ПП16 від 20.05.2016 та за договором про переведення боргу № 29/09-17 від 29.09.2017, за яким відповідач виступив новим боржником, а також 478381,52 грн. пені, 49357,00 грн. 3% річних, 219480,49 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 04.06.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.07.2018.

02.07.2018 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 03.07.2018 відкладено підготовче провадження на 31.07.2018.

Ухвалою суду від 31.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.08.2018.

Представники сторін участь своїх представників у засіданні суду 28.08.2018 не забезпечили, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Ухвалою суду від 28.08.2018 розгляд справи по суті було відкладено до 18.09.2018.

У судовому засіданні 18.09.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав, через канцелярію суду позивач подав додаткові пояснення та документи по справі, які прийняті судом для долучення до матеріалів справи з метою правильного та об'єктивного вирішення спору.

Відповідач у засідання суду не з'явився, письмового відзиву, у т.ч. у встановлений строк не надав, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 28.08.2018 була надіслана відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і повернена до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», тобто відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016 між позивачем - ТОВ «Полімерна компанія» (надалі постачальник) та відповідачем - ТОВ «Елам-Полімер» (покупець) був укладений договір поставки № 16ПП16, за умовами якого постачальник зобов'язався поставляти й передавати у власність, а покупець - приймати й оплачувати на умовах даного Договору поліетилен, полівінілхлорид, поліпропілен та інші види полімерної сировини іменований надалі «Товар», рівномірними партіями протягом терміну дії Договору.

За умовами п.1.2 договору, поставка товару здійснюється на підставі накладної згідно з заявкою покупця.

У п.3.1-3.5 договору сторони визначили, що загальна ціна договору складається із вартості всіх поставок за період дії договору. Ціна, кількість та асортимент встановлюються в видаткових накладних по кожній поставці Товару, які є невід'ємними частинами даного Договору. Продаж Товару здійснюється на умовах 100 % передоплати. Постачальник може встановити інший порядок розрахунків за згодою покупця, що викладається в Додатковій угоді або в Додатках до Договору. Розрахунок за товар здійснюється протягом 3-х робочих днів з моменту отримання від постачальника рахунку-фактури. Розрахунок Покупцем за Товар здійснюється у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Фактичний термін оплати - день зарахування коштів у банку Постачальника.

У додатках до договору поставки № 16ПП16 від 20.05.2016 сторонами було обумовлено поставку кожної партії продукції: загальна вартість, найменування, кількість, графік поставки та порядок оплати.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на виконання умов договору за видатковими накладними № 657 від 08.11.2016 на суму 306 500,03 грн., № 673 від 11.11.2016 на суму 154 500,01 грн., № 214 від 11.05.2017 на суму 202 500,00 грн., № 228 від 16.05.2017 на суму 239 999,98 грн., № 249 від 26.05.2017 на суму 80 000,02 грн., № 752 від 04.102017 на суму 205 000,02 грн., № 777 від 09.10.2017 на суму 207 500,04 грн., № 795 від 12.10.2017 на суму 207 790,55 грн., № 803 від 17.10.2017 на суму 415 000,08 грн., № 824 від 24.10.2017 на суму 415 000,08 грн., № 863 від 09.11.2017 на суму 81 000,00 грн. було передано товар за замовленнями відповідача (відповідно до підписаних додатків до договору), а уповноваженим представником відповідача за довіреностями прийнято товар, вартістю 2 514 790,81 грн.

Факт поставки товару підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, копії яких долучені до справи, та відповідачем не спростований.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав частково, борг станом на час звернення до суду становить 2 367 812,26 грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов'язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Доказів оплати відповідачем суми 2 514 790,81 грн. заборгованості за отриманий товар, в тому числі у визначені договором строки, суду не надано.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманого товару у сумі 2 514 790,81 грн. за вказаними видатковими накладними є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 2 514 790,81 грн. основного боргу по договору поставки № 16ПП16 від 20.05.2016 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 8.3 договору визначено, що покупець сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми несвоєчасно неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 478 381,52 грн. пені, 49 357,00 грн. 3% річних, 219 480,49 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання, розрахунок яких здійснено по кожній із вищевказаних видаткових накладних.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат є вірним.

При цьому, позивачем заявлено до стягнення 478 381,52 грн. пені по кожній видатковій накладній за весь період прострочення, без урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГПК України

Таким чином, заявлені до стягнення 478 381,52 грн. пені підлягають перерахунку за шість місяців прострочення виконання зобов'язання та задовольняються судом в частині стягнення 243 600,19 грн. пені, а саме по кожній видатковій накладній згідно розрахунку:

- № 657 від 08.11.2016 на суму 21908,79 пені за період з 22.11.2016 по 22.05.2017;

- № 673 від 11.11.2016 на суму 21194,78 грн. пені за період з 25.11.2016 по 25.05.2017;

- № 214 від 11.05.2017 на суму 25997,67 грн. пені за період з 25.05.2017 по 25.11.2017;

- № 228 від 16.05.2017 на суму 30871,23 грн. пені за період з 30.05.2017 по 30.11.2017;

- № 249 від 26.05.2017 на суму 10275,07 грн. пені за період з 09.06.2017 по 09.12.2017;

- № 752 від 04.10.2017 на суму 30991,51. пені за період з 18.10.2017 по 18.04.2018;

- № 777 від 09.10.2017 на суму 31431,97 грн. пені, № 795 від 12.10.2017 на суму 31048,95 грн. пені, № 803 від 17.10.2017 на суму 60499,04 грн. пені, № 824 від 24.10.2017 на суму 58350,14 грн. пені, № 863 від 09.11.2017 на суму 10430,13 грн. пені (згідно розрахунку позивача).

Відповідач письмового відзиву на позов, свого контрозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

Також, матеріалами справи встановлено, що 29.09.2017 між позивачем (кредитор), відповідачем (новий боржник) та ТОВ «Полімер-Плюс» (первісний боржник) був укладений договір про переведення боргу № 29/09-17, яким врегульовані відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає із договору поставки № 56ПП15 від 25.11.2015, укладеного між первісним боржником та кредитором (надалі - основний договір).

Відповідно до положень п.2 договору про переведення боргу № 29/09-17 від 29.09.2017, первісний боржник перевів на нового боржника борг (грошове зобов'язання) у розмірі 1 392 960,48 грн., що виник на підставі основного договору, а новий боржник погодився виконати зазначене грошове зобов'язання.

У п.3 договору визначено, що кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника в основному договорі, і підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Таким чином, за умовами вказаного трьохстороннього правочину позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі 1 392 960,48 грн., що виник на підставі договору № 56ПП15 від 25.11.2015.

До матеріалів справи долучено копію договору поставки № 56ПП15 від 25.11.2015, додатків до нього, рахунків на оплату, видаткових накладних, які підтверджують факт поставки товару позивачем на користь ТОВ «ПОЛІМЕР-ПЛЮС», зобов'язання щодо оплати вартості якого перейшло до відповідача на підставі договору про переведення боргу № 29/09-17 від 29.09.2017.

23.02.2018 позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу від 20.02.2018 про оплату 4 256 177,10 грн., що включає суму 1 392 960,48 грн. боргу.

Доказів оплати відповідачем суми 1 392 960,48 грн. боргу, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 2 367 812,26 грн. основного боргу, 49 357,00 грн. 3% річних, 219 480,49 грн. інфляційних втрат, 243 600,19 грн. пені по договору поставки № 16ПП16 від 20.05.2016 та 1 392 960,48 грн. боргу за договором про переведення боргу № 29/09-17 від 29.09.2017. В решті позову належить відмовити у зв'язку із безпідставністю нарахування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, покладаються на сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАС-ПОЛІМЕР" (03148, м.Київ, вул.Комісара Рикова, буд. 2А, оф.4, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерна компанія" (07400, Київська область, м.Бровари, вул.Щолківська 17, оф. 24, ) 2 367 812 (два мільйони триста шістдесят сім тисяч вісімсот дванадцять) грн. 26 коп. основного боргу по договору поставки, 49 357 (сорок дев'ять тисяч триста п'ятдесят сім) грн. 00 коп. 3% річних, 219 480 (двісті дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят) грн. 49 коп. інфляційних втрат, 243 600 (двісті сорок три тисячі шістсот) грн. 19 коп. пені, 1 392 960 (один мільйон триста дев'яносто дві тисячі дев'ятсот шістдесят) грн. 48 коп. боргу за договором про переведення боргу, 64 098 (шістдесят чотири тисячі дев'яносто вісім) грн. 19 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 21.09.2018

Суддя О.М.Ярмак