УХВАЛА

12 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/5628/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.,

за участю представників:

позивача - Андрійко Є.Л.,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2018 (головуючий суддя Татенко В.М., судді Радіонова О.О., Стойка О.В.) у справі № 908/5628/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 12.04.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 908/5628/14 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2018 у вказаній справі та призначено її до розгляду.

Під час підготовки даної справи до розгляду касаційний суд встановив, що оскаржуваною постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2018 скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 26.12.2017, якою було відмовлено в задоволенні заяви Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" про зміну способу та порядку виконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 02.07.2015 у справі № 908/5628/14.

Апеляційний господарський суд задовольнив вищевказану заяву про зміну способу та порядку виконання рішення та визначив 29.12.2017 датою закінчення розстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 29.01.2015 у справі № 908/5628/14, що надана ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.07.2015 у справі № 908/5628/14.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції про зміну способу та порядку виконання судових рішень зазначена в п. 24 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України, тобто, не входить до переліку ухвал, на які може бути подана касаційна скарга, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Таким чином, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

При цьому, процесуальні обмеження, як правило, вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що приписи статті 287 Господарського процесуального кодексу України виключають можливість оскарження ухвал про зміну способу та порядку виконання судових рішень до касаційного суду.

Колегія суддів зазначає про врахування висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №18/1544-10, до закінчення касаційного перегляду якої зупинялось провадження у даній справі.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді у зазначеній справі питання конфлікту приписів статей 255 та 331 ГПК України щодо права на оскарження ухвали про відмову у вчиненні зміни способу виконання рішення, вказала, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Однак, з огляду на відсутність в переліку, визначеному в п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України, який передбачає можливість оскарження ухвали про зміну способу та порядку виконання судових рішень окремо від рішення суду, слід вважати таке виключення забороною оскарження.

Касаційний суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним із елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванні таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Суд враховує, що на момент розгляду даної справи існує практика Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами, поданими на ухвали суду першої інстанції, відсутні в наведеному в пункті 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу переліку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, оскільки Верховним Судом було помилково відкрито касаційне провадження у справі №908/5628/14, з метою забезпечення єдності та стабільності судової практики, забезпечення передбачуваності застосування правових норм, недопущення порушення прав інших учасників даної справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2018, якою здійснено апеляційний перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 26.12.2017 у справі № 908/5628/14.

Керуючись ст.ст. 234, 287, 293, 296, 314 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2018 у справі № 908/5628/14, якою переглянуто ухвалу Господарського суду Запорізької області від 26.12.2017 щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі №908/5628/14.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.