УХВАЛА

12 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/12153/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс "САМАРА"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 (Манько Г.В.) і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 (головуючий - Березкіна О.В., судді - Вечірко І.О., Дармін М.О.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс "САМАРА"

до Дніпровської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Територіальний комітет самоорганізації населення селища Рибальськ Самарського району м. Дніпра,

про визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2018, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції Дніпропетровського апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс "САМАРА" (далі - Товариство) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16.

16.08.2018 зазначена касаційна скарга разом зі справою № 904/12153/16 надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2018 касаційну скаргу Товариства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16 залишено без руху, оскільки скаржник не надав доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, а доводи, викладені у клопотанні Товариства про поновлення строку на касаційне оскарження, визнано неповажними. Скаржникові надано строк для усунення недоліків до 07.09.2018.

На виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху Товариство надіслало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження разом із квитанцією про доплату судового збору за подання касаційної скарги.

Зокрема, як на інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16 скаржник посилався на те, що повний текст постанови отримано Товариством 18.07.2018. Водночас як на доказ отримання Товариством повного тексту постанови саме 18.07.2018 скаржник посилався на реєстрацію оскаржуваної постанови, як вхідної кореспонденції Товариства 18.07.2018 за № 14. Таким чином, на думку скаржника, строк на подання касаційної скарги пропущено із поважних причин.

Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду, оскаржувану Товариством, датовано 26.06.2018, повний її текст складено 02.07.2018. Отже, двадцятий день з дня складення повного тексту постанови припадав на 22.07.2018, але оскільки 22.07.2018 був вихідним днем (неділя), то згідно частини 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України останнім днем звернення із касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 було - 23.07.2018.

У цьому випадку касаційну скаргу було подано скаржником до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 07.08.2018, підтвердженням чого є відбиток штампу вхідної кореспонденції Дніпропетровського апеляційного господарського суду, тобто із пропуском строку на касаційне оскарження.

Розглянувши подане Товариством клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів не визнає нові доводи Товариства, викладені у зазначеному, клопотанні поважними і такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, з огляду на таке.

За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Розглянувши подане Товариством клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16, колегія суддів визнає підстави, наведені скаржником у цьому клопотанні, неповажними, оскільки доводи, викладені у ньому є ідентичні доводам, зазначеним у первісному клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16.

При цьому посилання на реєстрацію оскаржуваної постанови, як вхідної кореспонденції Товариства саме 18.07.2018 за № 14 не є належним доказом отримання зазначеної постанови саме 18.07.2018, тому причини подання касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження постанови залежали лише від суб'єктивної волі скаржника.

Крім цього, в матеріалах справи міститься докази отримання повного тексту оскаржуваної постанови уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс "САМАРА" 05.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 3, а.с. 57).

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов'язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Натомість скаржник лише посилається на отримання оскаржуваної постанови 18.07.2018, не наводячи жодних доводів і надаючи будь-яких доказів, які б свідчили про наявність особливих і непереборних обставин, що перешкоджали Товариству звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16 із дотриманням процесуальних строків. При цьому оскаржувану у касаційному порядку постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16 оприлюднено 04.07.2018 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, інформацію з якого слід вважати загальновідомою згідно із Законом України "Про доступ до судових рішень", а отже скаржник мав змогу ознайомитися з її повним текстом без одержання копії постанови від суду апеляційної інстанції у максимально стислі строки.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, зокрема Господарським процесуальним кодексом України.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05ю1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із викладеного, суд касаційної інстанції визнає наведені у клопотанні Товариства підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а тому суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16.

Керуючись статтями 3, 119, 234, 235, 288, пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс "САМАРА" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2018 і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі № 904/12153/16.

2. Направити Товариству з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс "САМАРА" копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом із доданими до скарги матеріалами на 12 (дванадцяти) аркушах, у тому числі оригінал квитанції від 02.08.2018 код 1309-6038-5310-0270 про сплату судового збору на суму 2 756,00 грн. та оригінал платіжного доручення від 06.09.2018 № 130 про сплату судового збору на суму 2 756,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков