КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р. Справа№ 911/3494/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, - особисто

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 123 від 05.02.16

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4 та Приватного підприємства "Мале підприємство "Вікторія"

на рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року (дата складення повного тексту 26.04.2017 р.)

у справі № 911/3494/16 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_4

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне підприємство "Мале підприємство "Вікторія" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мале підприємство "Вікторія-Бородянка"

про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, -

в с т а н о в и в :

27 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою про розірвання договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі Приватного підприємства "Вікторія" від 28.11.2012 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (т.І, а.с.4-6).

16 листопада 2016 року від третьої особи надійшла заява про застосування строків позовної давності (т.І, а.с. 38-39).

Рішенням Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі №911/3494/16 позов задоволено повністю (т.І, а.с.232-239).

24 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі №911/3494/16, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову (т.ІІ, а.с.16-20).

24 квітня 2017 року Приватне підприємство "Мале підприємство "Вікторія" також звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі №911/3494/16, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та припинити провадження у справі (т.ІІ, а.с.25-28).

06 серпня 2017 року від відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових пояснень та доказів до матеріалів справи, а саме копії адвокатського запиту від 13.05.2017 р., копія листа Бородянської РДА Київської області від 16.05.2017 р. (на підтвердження відсутності у матеріалах реєстраційної справи ПП "МП "ВІКТОРІЯ" Рішення власника №01/11-2012 від 22.11.2012 р), а також довідка ПП "МП "ВІКТОРІЯ" від 07.06.2017 №7 та оборотно-сальдової відомості ПП "МИ "ВІКТОРІЯ" за 01.01.17-07.06.17 (на підтвердження того, що ОСОБА_4 збільшено статутний Капітал до 607 000.00 гри. і її частка була сформована в повному обсязі за рахунок грошових коштів та того, що частка була збільшена на підставі рішення власників від 15.02.2016) (т.ІІ, а.с. 33-39).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04 липня 2017 року у справі № 911/3494/16 (головуючий суддя Буравльов С.І., судді Андрієнко В.В., Власов Ю.Л.) апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ПП "Мале підприємство "Вікторія" задоволено, рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі № 911/3494/16 скасовано та припинено провадження у справі № 911/3494/16 (т. ІІ, а.с.72-77).

Постановою Великої палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №911/3494/16 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 р. скасовано, справу №911/3494/16 направлено до Київського апеляційного господарського суду для продовження розгляду (т.ІІІ, а.с.57-65).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2018 року, апеляційна скарга ОСОБА_4 у справі №911/3494/16 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Протоколом передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 10 липня 2018 року, апеляційна скарга ПП "Мале підприємство "Вікторія" у справі №911/3494/16 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Руденко М.А., Кропивна Л.В.

12 липня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Руденко М.А., Кропивна Л.В.) відкрито апеляційне провадження у справі № 911/3494/16, розгляд апеляційних скарг ОСОБА_4 та ПП "Мале підприємство "Вікторія" на рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року призначено на 31 липня 2018 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2018 року, у зв'язку з перебування судді Руденко М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.

Протоколом передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 30 липня 2018 року, апеляційна скарга ПП "Мале підприємство "Вікторія" у справі №911/3494/16 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.

31 липня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційні скарги ОСОБА_4 та ПП "Мале підприємство "Вікторія" на рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2017 р. у справі № 911/3494/16 прийняти до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Пашкіна С.А., Кропивна Л.В., розгляд зазначених апеляційних скарг призначено на 11 вересня 2018 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2018 року, у зв'язку з перебування у відпустці судді Пашкіної С.А. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Кропивна Л.В., Агрикова О.В.

11 вересня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційні скарги ОСОБА_4 та ПП "Мале підприємство "Вікторія" на рішення Господарського суду Київської області від 12.04.2017 р. у справі № 911/3494/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Кропивна Л.В., Агрикова О.В.

11 вересня 2018 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 11 вересня 2018 року представник ОСОБА_4 надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні 11 вересня 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ТОВ "Мале підприємство "Вікторія-Бородянка" у судове засідання 31 липня 2018 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 860.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

Відповідно до п. 6.3 Статуту приватного підприємства мале підприємство "Вікторія", затвердженого рішенням засновників №2 від 18.03.2009 р., державну реєстрацію якого проведено 19.03.2009 р., внесок ОСОБА_2 в статутний капітал підприємства становить 50%, що складає 100000 грн., внесок ОСОБА_6 в статутний капітал підприємства становить 50%, що складає 100000 грн. (т.І, а.с. 215-226).

03 червня 2010 року на зборах власників малого підприємства "Вікторія" (Протокол №3) вирішено: виключити зі складу власників ОСОБА_6 на підставі її заяви та розподілити частки у статутному фонді наступним чином - частка ОСОБА_2 становить 100% статутного капіталу, а також затвердити та провести державну реєстрацію Статуту підприємства (т.І, а.с. 143).

09 червня 2010 року приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Король Р.А. посвідчено Заяву ОСОБА_6 про вихід за складу учасників підприємства (малого підприємства "Вікторія") у зв'язку з відступленням частки у розмірі 75% статутного капіталу товариства, що становить 150000 грн. на користь засновника підприємства ОСОБА_2 (т.І, а.с. 141-142).

Відповідно до п. 6.3 Статуту Приватного підприємства мале підприємство "Вікторія", затвердженого рішенням засновників №3 від 04.06.2010 р., державну реєстрацію якого проведено 10.06.2010 р., внесок ОСОБА_2 в статутний капітал підприємства становить 100%, що складає 200000 грн. (т.І, а.с. 144-155).

ОСОБА_2 станом на 11.08.2014 р. (момент укладення спірного договору) був єдиним учасником ПП "Мале підприємство "Вікторія", якому належав внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 200 000,00 грн., що становило 100% статутного капіталу товариства, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії Рішення №01/11-2012 власника ПП "Мале підприємство "Вікторія" від 22.11.2012 р. за підписом учасника підприємства ОСОБА_2, якому належить 100% статутного капіталу підприємства: за результатами розгляду пропозиції ОСОБА_4 про купівлю (відступлення) майнової частки в статутному капіталі підприємства на суму 140 000,00 грн., що становить - 70% статутного капіталу з розстроченням оплати цієї частки протягом року з дня підписання договору купівлі-продажу (відступлення) майнової частки, вирішено продати (відступити) 70% статутного капіталу підприємства на користь ОСОБА_4 за ціною 140 000,00 грн. (т.І, а.с. 13).

У вказаному рішенні зазначено, що його прийнято ПП "Мале підприємство "Вікторія" з метою: оздоровити фінансово-господарську діяльність підприємства за рахунок збільшення статутного капіталу до 600 000,00 грн в тому числі і за рахунок продажу значної майнової частки в статутному капіталі і залучення цих коштів в статутний капітал; залучення особистих коштів нового співвласника до статутного капіталу; отримання значних кредитів, на які мав би право так як підприємство мало б значний статутний капітал, який складався як з обігових так і з основних фондів; отримати фінансові інвестиції, технічний кредит.

У матеріалах справи також наявна копія Протоколу загальних зборів власників Приватного підприємства №01/11-2012 "Мале підприємство "Вікторія", зі змісту якого вбачається, що на цих зборах були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та було вирішено відступити (продати) 70% статутного капіталу підприємства на користь ОСОБА_4, прийняти її до складу власників, затвердити розподіл часток відповідно до якого ОСОБА_2 - 30%, що складає 60000 грн., ОСОБА_4 - 70 %, що складає 140000 грн. та затвердити нову редакцію статуту (т.ІІ, а.с. 22-23).

28 листопада 2012 року між ОСОБА_2 (далі - позивач), як продавцем та ОСОБА_4 (далі - відповідач), як покупцем укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі з розстроченням платежу (далі - договір), відповідно до п. 1.1 продавець продає, а покупець купує майно, сплачуючи за нього визначену ціну (т.І, а.с. 12).

Відповідно до п. 1.2 договору майном, яке продається згідно цього договору, є частина частки, належна продавцю, в статутному капіталі ПП "Мале підприємство "Вікторія". Інформація про підприємство: а) назва: ПП "Мале підприємство "Вікторія"; б) ; в) організаційно-правова форма: приватне підприємство; г) юридична адреса: 07800, Київська область, Бородянський район, смт Бородянка, вул. Семашка, 51; д) дата та номер здійснення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України: 20.12.1991 р., номер: 1 000527; е) статутний капітал: 200 000,00 грн. (п. 1.2.1) Дані про частину частки, що відчужується продавцем: а) розмір частини частки - 140 000,00 грн. та становить 70% від статутного (складеного) капіталу підприємства (п. 1.2.2).

Від моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору уповноваженим державним реєстратором України до покупця переходять всі права та обов'язки на частки у статутному капіталі ПП "Мале підприємство "Вікторія", яким володів продавець як власник підприємства (п. 1.5 договору).

У п. п. 2.1, 2.2 договору сторони погодили, що сукупна ціна предмету договору - відчужуваної частки в статутному капіталі підприємства становить 140 000,00 грн., що становить 70% статутного капіталу підприємства. При цьому, вартість частини частки, що продається продавцем, становить 140 000, 00 грн. Частина частки, що відчужується, сформована продавцем в повному обсязі.

Згідно з п. 2.3 договору розрахунки між сторонами проводяться з розстроченням платежу протягом одного року з моменту укладення цього договору в порядку, визначеному законодавством України. Підтвердженням оплати може бути відповідна нотаріально посвідчена заява продавця.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що з моменту укладення даного договору продавець втрачає всі права та обов'язки у відносинах з іншими співвласниками, які виникали з його статусу співвласника підприємства, що стосувалися відчуженої частки.

До покупця у зв'язку з продажем частки продавцем переходять всі його права та обов'язки на цю частку, які існували в момент продажу частки (п. 4.2 договору).

Вказаний договір купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі товариства посвідчено приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Король Р. А. та зареєстровано в реєстрі за №3748.

Як вбачається із витягу № від 16.11.2016 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, учасниками товариства станом на 16.11.2016 р. є: ОСОБА_2, якому належить внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 60 000, 00 грн., що становить 9% статутного капіталу товариства; ОСОБА_4, якій належить внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 607 000,00 грн., що становить 91% статутного капіталу товариства (т.І, а.с. 34-37).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, за доводами позивача, не виконує свого обов'язку щодо проведення у повному обсязі розрахунку за договором купівлі-продажу (відступлення) частки в розмірі 70% від статутного капіталу ПП "МП "Вікторія" з розстроченням платежу від 28.11.2012 р., у зв'язку з чим позивач просить розірвати цей договір на підставі ст. 651 ЦК України. Обґрунтовуючи обставини істотного порушення відповідачем договору, позивач зазначає, що відповідач, як співвласник підприємства ухиляється від особистої участі у вирішенні питань фінансово-господарської діяльності підприємства віднесених статутом до виключної компетенції співвласників, тому позивач позбавлений можливості розширити базу підприємства; залучення кредитів, фінансових інвестицій, технічного кредиту стало неможливим по причині ухилення відповідача приймати рішення, як з цих так і інших питань фінансово-господарської діяльності підприємства; внаслідок ухилення відповідача від виконання своїх статутних прав і обов'язків підприємство працює збитково.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не було доведено, що укладення договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі від 28.11.2012 р. завдало останньому матеріальної шкоди, з посиланням на те, що вказану частку отримано позивачем безоплатно (за доводами відповідача вказану частку набуто позивачем безоплатно за результатами відступлення іншим учасником на підставі заяви про вихід зі складу учасників від 09.06.2010; протокол №3 від 04.06.2010), а наведене в позові обґрунтування стосується підприємства, а не позивача. Відповідач ставить під сумнів походження Рішення власника №01/11-2012 від 22.11.2012 р. та зазначає, що воно не є допустимим доказом з посиланням на те, що такий документ не подавався державному реєстратору та те, що зміст протоколу, яким оформлено рішення загальних зборів власників підприємства №01/11-2012 від 22.11.2012 р. є відмінним від Рішення №01/11-212, копія якого подана позивачем до матеріалів справи. Також за доводами відповідача, обраний позивачем спосіб захисту не призведе до захисту прав позивача та не є ефективним. До апеляційної скарги відповідача додано в т.ч. протокол загальних зборів власників ПП №01/11-2012 "Мале підприємство "Вікторія" та опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору (т.ІІ, а.с. 22, 24).

Апеляційну скаргу третьої особи обґрунтовано тим, що вказаний спір не підлягає розгляду у господарському суді, оскільки позивач не довів, які саме його корпоративні права були порушені.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до частини першої статті 62 ГК

України підприємством є самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці, а також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи (ч. 1 ст. 113 ГК України).

За змістом ч.ч. 3 та 5 ст. 63 ГК України залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Разом з тим відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 167 ГК України корпоративними правами є права особи частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб'єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 р. (справа №911/3494/16, провадження №12-44гс18) дійшла висновку, що оскільки з переходом до відповідача прав і обов'язків щодо частки в статутному капіталі ПП "МП "Вікторія" на підставі укладеного з позивачем договору купівлі-продажу до нього перейшли відповідні права й обов'язки стосовно участі спільно з позивачем у діяльності та управлінні цього підприємства, то й відносини, які виникли між сторонами оспорюваного договору, за своєю правовою природою є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження належними сторонам корпоративними правами у цьому приватному підприємстві.

Таким чином, спір у цій справі, який виник з корпоративних відносин між учасниками приватного підприємства щодо розірвання укладеного між ними договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі цього підприємства, є господарсько-правовим і підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Отже доводи апеляційної скарги третьої особи є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу згідно з ч. 2 ст. 656 ЦК України можуть бути майнові права.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Законодавством унормовані певні особливості врегулювання відносин, які виникають із договорів купівлі-продажу майна з відстрочкою або розстрочкою платежу.

За приписами ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

Відповідно статті 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Виходячи зі змісту умов договору, а саме п. 2.3 договору, згідно з яким розрахунки між сторонами проводяться з розстроченням платежу протягом одного року з моменту укладення цього договору, колегія суддів вважає, що такий договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу в кредит з відстроченням платежу, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 694 ЦК України, а не ч. 3 ст. 692 ЦК України.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Приписами ч. 3 ст. 653 ЦК України встановлено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

При цьому якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, то продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов'язку щодо проведення розрахунку за продаж частки в статутному капіталі товариства (на всю суму - 140 000, 00 грн.), як у встановлений договором строк, так і станом на час розгляду справи.

При цьому, надані відповідачем висновки за результатами дослідження з використанням поліграфу від 07.02.2016 (т.І, а.с. 21-24) не є належними доказами виконання нею зобов'язань з оплати за договором від 28.11.2012 р., оскільки відповідно до умов цього договору (п. 2.3) належним підтвердженням оплати може бути нотаріально посвідчена заява продавця, якої матеріали справи не містять, як не містять і інших первинних фінансових документів, що б підтверджували проведення оплати відповідачем належної позивачу частки.

Посилання відповідача на отримання позивачем відчуженої частки безоплатно, не спростовує обов'язковості договору, яким визначено обов'язок покупця оплатити товар у визначений договором строк та права позивача на отримання оплати за відчужену частку.

З аналізу норм статей 638, 655-657, 689, 691, 692 ЦК України вбачається, що ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу, а обов'язок з оплати товару є основним обов'язком покупця. Отже, порушення покупцем обов'язку щодо оплати фактично переданої частки є істотним порушенням договору. Аналогічний правовий висновок підтверджено і постановою Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.

Таким чином, порушення покупцем обов`язку щодо оплати фактично переданої йому частки є істотним порушенням договору і достатньою підставою для задоволення позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі з розстроченням платежу, укладеного між позивачем та відповідачем. (Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 р. у справі №922/2810/17 та від 20.03.2018 р. у справі №910/4892/17).

У зв'язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у позивача виникло право на розірвання спірного договору купівлі-продажу з підстав, зазначених ст. 651 ЦК України.

Заперечення відповідача щодо того, що порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі з розстроченням платежу від 28.11.2012 р. не є істотним у розумінні положень ч. 2 ст. 651 ЦК України, так як позивачем не доведено завданих цим порушенням збитків та шкоди є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до рішення № 01/11-2012 від 22.11.2012 р. власника ПП "Мале підприємство "Вікторія" при укладенні спірного договору позивач, у тому числі, розраховував на оздоровлення фінансово-господарської діяльності підприємства за рахунок збільшення статутного капіталу до 600 000, 00 гривень, в тому числі і за рахунок продажу значної майнової частки в статутному капіталі і залучення цих коштів, як моєї частки, в статутний капітал, та інші очікування - чого у зв'язку із невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо проведення у повному обсязі розрахунку із позивачем за продаж частки в статутному капіталі товариства за договором купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі з розстроченням платежу від 28.11.2012 р. в подальшому був позбавлений.

При цьому, оскільки законодавством не передбачено надання рішення власника до реєстраційної справи, тому відсутність цього документу у матеріалах реєстраційної справи (про що повідомлено державним реєстратором) не може ставити під сумнів дійсність цього документу, факт його існування та наявності висвітлених у ньому намірів.

Отже, вимоги позивача до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі з розстроченням платежу від 28.11.2012 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо застосування позовної давності (заявленої третьою особою) у даній справі колегія суддів зазначає таке.

Позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 2.3. Договору розрахунки між сторонами проводяться з розстроченням платежу протягом одного року з моменту укладення цього договору в порядку визначеному законодавством України.

Отже, виходячи з положень ч. 5 ст. 261 ЦК України та п. 2.3. договору обов'язок відповідача щодо проведення у повному обсязі розрахунку за продаж частки в статутному капіталі товариства за договором виник від дня укладення договору протягом одного року - з 28.11.2012 р., а з 28.11.2013 р. почалось прострочення виконання обов'язку відповідачем щодо проведення розрахунку за договором.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що перебіг позовної давності за зобов'язанням щодо проведення у повному обсязі розрахунку за договором купівлі-продажу від 28.11.2012 р. починається з 28.11.2013 р., а тому поданий 27.10.2016 р. позов про розірвання цього договору предявлено в межах встановленого строку позовної давності (27.11.2016 р.).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі №911/3494/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Приватного підприємства "Мале підприємство "Вікторія" на рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі №911/3494/16 задоволенню не підлягає.

За змістом ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягав до сплати 1 розмір мінімальної заробітної плати (пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції на 27.10.2016 р. момент звернення з позовом).

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 378 гривень.

Відповідно до пп.5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються в т.ч. позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач відноситься до категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (т.І, а.с. 14).

За змістом ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та те, що під час звернення з касаційною скаргою, за результатами розгляду якої касаційним судом скасовано постанову (якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги відповідача та задоволено апеляційну скаргу третьої особи) та передано справу на розгляд суду апеляційної інстанції, позивач був звільнений від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору за розгляд касаційної скарги у сумі 1653,60 грн. (1378 грн.х120%) слід покласти на ТОВ "Мале підприємство "Вікторія-Бородянка" (правонаступника ПП "Мале підприємство "Вікторія").

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційних скарг, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Приватного підприємства "Мале підприємство "Вікторія" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Мале підприємство "Вікторія-Бородянка") на рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі №911/3494/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 13 квітня 2017 року у справі №911/3494/16 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мале підприємство "Вікторія-Бородянка" (07800, Київська обл., смт. Бородянка, вул. Велика, 2Б, ) в дохід Державного бюджету України 1653 (одну тисячу шістсот п'ятдесят три) 60 грн. судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

5. Справу №911/3494/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Л.В. Кропивна

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту - 13.09.2018 р.