УХВАЛА

10 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1195/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

на дії Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерний центр "Восток"

до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

про стягнення 65 226,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі № 908/1195/17 Господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариство "Запоріжжяобленерго" на дії Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі № 908/1195/17 про: визнання дій Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження ВП № 54478513 з виконання наказу господарського суду по справі № 908/1195/17 неправомірними; визнання постанови Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17.04.2018 про стягнення з Публічного акціонерного товариство "Запоріжжяобленерго" виконавчого збору, прийняту в рамках ВП № 54478513 з виконання наказу господарського суду по справі № 908/1195/17 недійсною, відмовлено у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018 ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 у справі № 908/1195/17 скасовано. Провадження у справі № 908/1195/17 за скаргою Публічного акціонерного товариство "Запоріжжяобленерго" на дії Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області закрито.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що скарга Публічного акціонерного товариство "Запоріжжяобленерго" не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки вона стосується оскарження дій ВДВС з винесення постанови саме про стягнення виконавчого збору. Розгляд такого спору у відповідності до умов частини 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" повинен здійснюватися за правилами адміністративного судочинства - шляхом подання відповідного позову до адміністративного суду.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 та у постановах Верховного суду від 26.06.2018 у справі № 908/2782/15 та від 07.06.2018 у справі № 905/683/16.

Звертаючись із касаційною скаргою, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" посилається на те, що статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Тобто, касаційна скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС в рамках виконавчого провадження, відкритого на виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає господарський суд, який ухвалив таке рішення, за правилами господарського судочинства.

Статтею 340 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчими документами.

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому, на думку скаржника, враховуючи той факт, що стаття 339 Господарського процесуального кодексу України "Право на звернення із скаргою до суду" передбачає порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби конкретно "щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів", а постанова державного виконавця щодо стягнення з боржника виконавчого збору - це санкція відповідальності майнового характеру, яка якщо не виконана самостійно боржником є окремим виконавчим документом і при закритті виконавчого провадження з підстав, передбачених Законом, виділяється в окреме провадження і підлягає примусовому виконанню, то і оскарження рішення, дії чи бездіяльності органів державної виконавчої служби в ході її виконання повинно відбуватися виключно в рамках юрисдикції адміністративних судів. А тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі № 908/1195/17 з посиланням на те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Верховний Суд перевіривши матеріали касаційної скарги, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Аналіз цієї частини свідчить про можливість її застосування або у випадку оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції, прийнятої за результатами розгляду по суті справи з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), або у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) незалежно від предмету та ціни позову.

Як убачається із матеріалів справи, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018 переглянуто ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 за скаргою Публічного акціонерного товариство "Запоріжжяобленерго" на дії Вознесенівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15.

Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15, відповідно до частини 2 статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Ураховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України "Про виконавче провадження" встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 щодо правильного застосування статті 74 "Про виконавче провадження" та те, що суд апеляційної інстанції здійснив перегляд ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.05.2018 відповідно до такого правового висновку, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 908/1195/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018 на підставі пункту 1 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 908/1195/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2018.

2. Направити Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго" копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами на 14 аркушах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак