РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018Справа № 910/8318/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс"

про стягнення 47 925, 00 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" (далі - ТОВ "ТЕК "Укр-Транс", відповідач) про стягнення штрафу у сумі 47 925, 00 грн.

Свої позовні вимоги ПАТ "Українська залізниця" обґрунтовує тим, що при здійсненні перевезення вантажу залізничним транспортом відповідач у залізничній накладній невірно зазначив відомості (найменування) про цей вантаж, що згідно з положеннями Статуту залізниць України є підставою для застосування до ТОВ "ТЕК "Укр-Транс", як відправника вантажу, міри відповідальності у вигляді штрафу.

У позові ПАТ "Українська залізниця" просить суд стягнути з відповідача штраф у сумі 47 925,00 грн.

Провадження за вказаними вимогами було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 02.07.2018 р., розгляд справи в суді вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач, належним чином повідомлений, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

13.08.2018 р. від ПАТ "Українська залізниця" надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, у якому суд відмовив з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 6 вказаної статті суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Зазначені в заяві ПАТ "Українська залізниця" обставини спірних правовідносин, на які звертав увагу позивач і які на його думку свідчать про необхідність розгляду справи із викликом її учасників, суд такими не вважає.

Так, судом встановлено, що предметом позовних вимог є стягнення штрафу у сумі 47 925,00 грн. за порушення правил користування залізничним транспортом в частині оформлення провізних документів, тобто характер таких правовідносини не містить безумовних особливостей, які б вимагали проведення судового засідання із повідомленням (викликом) сторін у даній справі. При цьому сторони не позбавлені можливості викласти свою правову позицію по суті спору, свої аргументи, пояснення, доводи та міркування щодо процесуальних питань та питань, які виникають під час судового розгляду, у заявах по суті справи, зокрема, позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив, запереченнях, а також заявах, клопотаннях та запереченнях проти заяв та клопотань у відповідності до норм Господарського процесуального кодексу України.

Щодо постановлення судом рішення з аналогічної справи між тими самими сторонами із схожим предметом, то ці обставини також не є підставами для розгляду справи із викликом сторін, оскільки таке питання вирішується у кожному випадку окремо.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що клопотання ПАТ "Українська залізниця" про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін задоволенню не підлягає.

Отже, розглянувши позовні вимоги по суті, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

11.01.2018 р. ТОВ "ТЕК "Укр-Транс" відправило зі станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці ПАТ "Українська залізниця" до станції Кривий ріг на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" вагон № 65301921 з вантажем «брухт чорних металів, вид 510», що підтверджується залізничною накладною № 47744388. Відповідно до відомостей, зазначених відправником у цій накладній, вказаний металобрухт був великогабаритним, не номенклатурним, що не підлягає обов'язковій охороні засобами BOXP.

15.01.2018 р., після прибуття вагону № 65301921 на станцію призначення Кривий Ріг, було виявлено, що фактично у цьому вагоні завантажено брухт дрібної фракції, що не відповідає виду 510, зазначеному відправником (ТОВ "ТЕК "Укр-Транс") у накладній № 47744388. Про невідповідність у перевізному документі найменування вантажу, комісією на станції призначення Кривий Ріг, у складі заступника начальника станції - Ліповської Г.І., прийомоздавальником вантажу та багажу - Окуневича І.П., агента з розшуку вантажів та багажу - Катеринчук Н.В., а також одержувача вантажу ОСОБА_4, був складений комерційний акт № 467201/12 від 18.01.2018 р.

Із указаного комерційного акту вбачається, що у документах вантажовідправника значиться брухт чорних металів, вид 510, проте, фактично вантаж у вагоні № 65301921 вкритий листами прикриття, а під цими листами проглядається брухт дрібної фракції. За фактом невірного зазначення у залізничній накладній № 47744388 найменування вантажу у вагоні № 65301921 також був складений акт загальної форми № 4418 від 09.02.2018 р.

За таких обставин, посилаючись на ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 47 925,00 грн., нарахований за неправильне зазначення в накладній найменування вантажу, що перевозився у вагоні № 65301921.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 2 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 3 дія цього Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Нормами статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Як вже було встановлено судом, ТОВ "ТЕК "Укр-Транс", як вантажовідправник вантажу зі станції відправлення Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, невірно вказав у залізничній накладній № 47744388 найменування вантажу («брухт чорних металів, вид 510»), що перевозився у вагоні № 65301921, про що посадовими особами залізниці були складені комерційний акт № 467201/12 від 18.01.2018 р., а також акт загальної форми № 4418 від 09.02.2018 р.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати згідно зі статтею 118 цього Статуту, при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Також стаття 118 Статуту залізниць України передбачає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Вищий господарський суд України у своїх роз'ясненнях № 04-5/601 від 29.05.2002 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначив, що під час розгляду справ про стягнення штрафу, передбаченого ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. У застосуванні статтей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Як вже вказувалось судом, факт невірного зазначення ТОВ "ТЕК "Укр-Транс" найменування вантажу («брухт чорних металів, вид 510»), підтверджується належними доказами по справі - комерційним актом № 467201/12 від 18.01.2018 р. та актом загальної форми № 4418 від 09.02.2018 р., що має своїм наслідком нарахуванням штрафу у порядку ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Щодо розміру такого штрафу суд зазначає, що зі змісту накладної № 47744388 вбачається, що провізна плата за перевезення вантажу у вагоні № 65301921 становить 9 585,00 грн. Отже, штраф за невірно зазначену назву вантажу, який перевозився у вагоні № 65301921 становить 47 925,00 грн. (9 585,00 грн. х 5), і він підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов ПАТ "Українська залізниця" підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" про стягнення штрафу у сумі 47 925, 00 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Укр-Транс" (03087, м. Київ, вул. Пітерська, буд. 5-А, ідентифікаційний код 36559147) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" штраф у сумі 47 925 (сорок сім тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І