Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/582/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю від 14.08.2018р,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Зеленбуд" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№70)" (м.Бердичів, Житомирська область)

про стягнення 26832,00грн.

Комунальне підприємство "Зеленбуд" Житомирської міської ради звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№70)" про стягнення 26832,00грн основного боргу, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.07.2018р зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено на 30.08.2018р.

16.07.2018р на адресу суду через діловодну службу від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №01/1952 від 10.07.2018р, в якому відповідач суму основного боргу в розмірі 26832,00грн визнав в повному обсязі. Також просив розгляд справи провести без участі його представника.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.08.2018р продовжено строк підготовчого провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 18.09.2018р.

14.09.2018р на адресу господарського суду від позивача надійшли клопотання №248 від 13.09.2018р з додатками та заява №234 від 31.08.2018р про повернення судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні 18.09.2018р позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Також підтримала заяву №234 від 31.08.2018р, в якій просила вирішити питання про повернення з державного бюджету позивачу 50% сплаченого при поданні позовної заяви судового збору на підставі ст.130 ГПК України та повернення зайво сплаченого судового збору в розмірі 79,00грн.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 18.09.2018р не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 686 (а.с.42).

У відзиві від 10.07.2018р на позов відповідач просив розгляд справи здійснювати без представника підприємства (а.с.34).

Частиною 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяв

16.07.2018р в підготовчому засіданні за підписом представника відповідача - виконувача обовязку директора підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву №01/1952 від 10.07.2018р, в якому відповідач суму основного боргу в розмірі 26832,00грн визнав в повному обсязі. Дослідивши поданий відзив, перевіривши повноваження представника який підписав даний відзив суд встановив, що ОСОБА_2 є керівником Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№70)" і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб. Поданий відзив долучено судом до матеріалів справи та прийнято до розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2017р між Комунальним підприємством "Зеленбуд" Житомирської міської ради (продавець/позивач) та Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№70)" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу №24к/17 (далі - договір) (а.с.11).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість товару (надалі іменується "товар").

Відповідно до пункту 1.2 договору, загальна кількість товару та одиниця виміру товару визначена сторонами, та зазначається у накладних, що є додатками до даного договору.

Пунктом 2.1 договору, покупець зобов'язаний оплатити вартість товару, який зазначений у накладній.

Згідно п.2.2 договору, усі платіжні документи за договором оформлюються з дотриманням вимог законодавства. Замовник здійснює оплату товару на підставі рахунку-фактури та документів, що підтверджують факт отримання товару замовником (накладної, акту приймання-передачі, товарно-транспортної накладної).

Поставка товару здійснюється самовивозом (пункт 3.1. договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору право власності на товар, купівля - продаж якого здійснюється відповідно до даного договору, переходить до покупця з моменту його отримання та підписання обома сторонами акту приймання - передачі вказаного товару, або накладної.

Згідно п.5.1 договору, сторони несуть відповідальність за порушення та недотримання умов договору, за неналежну якість роботи, невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань відповідно до умов даного договору, згідно з нормами діючого законодавства.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє остаточного виконання умов договору, але в будь-якому разі до 31.12.2017року (пункт 7.3 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору купівлі-продажу №24к/17, позивачем було поставлено відповідачу товар - деревину на загальну суму 53800,00грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №103 від 15.05.2017р на суму 5240,00грн, №105 від 16.05.2017р на суму 5200,00грн, №113 від 23.05.2017р на суму 5200,00грн, №114 від 23.05.2017р на суму 1040,00грн, №135 від 31.05.2017р на суму 5000,00грн, №155 від 15.06.2017р на суму 9000,00грн, №157 від 15.06.2017р на суму 7800,00грн, №156 від 26.06.2017р на суму 5060,00грн, №173 від 04.07.2017р на суму 5040,00грн, №176 від 06.07.2017р на суму 5220,00грн (а.с.17-26).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, відповідно до умов договору №24к/17 від 13.05.2017р та положень ч.1 ст.692, ч.1 ст.530 ЦК України, відповідач зобов'язаний був оплатити отриманий від позивача товар за вказаними вище видатковими накладеними на суму 53800,00грн після його прийняття.

З наданих позивачем документів вбачається, що відповідачем частково проведено оплату товару на загальну суму 26968,00грн, зокрема ним було сплачено позивачу 5000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №425 від 11.07.2017р (а.с.46), а також проведено зарахування згідно з актами взаємозаліку №11 від 28.06.2017р на суму 18000,00грн та №13 від 31.07.2017р на суму 3968,00грн (а.с.44-45).

Гарантійним листом №12-1907 від 21.07.2017р Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№70)" зобов'язалось провести оплату за отриману лісопродукцію в сумі 35800,00грн в строк до 01.10.2017р (а.с.16).

В подальшому, позивач направляв на адресу відповідача претензію №293 від 19.10.2017р з вимогою про погашення заборгованості в сумі 42757,00грн (а.с.12, докази надіслання - а.с.13).

Позивачем було повторно направлено на адресу відповідача претензію №147 від 05.06.2018р, відповідно до якої Комунальне підприємство "Зеленбуд" Житомирської міської ради просило відповідача в термін до 15 червня 2018 року перерахувати на користь позивача заборгованість в сумі 26832,00грн (а.с.14, докази вручення а.с.15). Проте, відповідач відповіді на претензії позивача не надав, розрахунки з позивачем у повному обсязі не провів.

Отже, враховуючи поставку відповідачу товару на суму 53800,00грн та проведені відповідачем розрахунки на загальну суму 26968,00грн, неоплаченим станом на час розгляду справи залишився товар на суму 26832,00грн, отриманий відповідачем за договором купівлі-продажу №24к/17.

Відповідач наявність заборгованості перед позивачем в сумі 26832,00грн визнав, про що зазначив у відзиві на позовну заяву (а.с.34).

Доказів погашення заборгованості в сумі 26832,00грн. станом на час розгляду справи відповідач не надав.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні норми містяться в ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 26832,00грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 26832,00грн основного боргу є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується за змістом з ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вищенаведене, сплачений позивачем судовий збір у даній справі, у зв'язку з визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету у розмірі 50 відсотків судового збору в сумі 881,00грн.

Відповідно до ст.ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням викладеного та задоволення позову, судовий збір у сумі 881,00грн (50% від сплаченого позивачем судового збору з урахуванням заявленої суми позовних вимог), підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.123, 129, 130, ч.3 ст.185, ч.4 ст.191, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№70)" (13306, Житомирська область, м.Бердичів, вул. Низгірецька, буд. 1; ідентифікаційний код 08679988)

на користь Комунального підприємства "Зеленбуд" Житомирської міської ради (10003, м.Житомир, пров.Кавалерійський, буд.13; ідентифікаційний код 13555047):

- 26832,00грн основного боргу,

- 881,00грн витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Комунальному підприємству "Зеленбуд" Житомирської міської ради (10003, м.Житомир, пров.Кавалерійський, буд.13; ідентифікаційний код 13555047) з Державного бюджету України 50% судового збору в розмірі 881,00грн, сплаченого згідно з платіжним дорученням №3188 від 03.07.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.09.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк.:

1 - до справи,

2,3 - сторонам (рек. з пов.).