ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/646/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

при секретарі судового засіданні ОСОБА_1

за участю представників сторін:

від позивача -ОСОБА_2 за посвідченням адвоката України № 002831 від 15.06.2016 р.; ордером серії ОД № 326910 від 13.09.2018 р.; витягом з Договору про надання правової допомоги від 13.09.2018р.; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 002831 від 15.06.16;

від відповідача - ОСОБА_3 за посвідченням адвоката України № 003105 від 15.11.2017р.; договором про надання правової допомоги від 30.05.2018р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонміськбуд"

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.07.2018р.

про відмову у забезпеченні позову, прийняту суддею Сулімовською М.Б. у м.Херсоні

у справі № 923/646/18

за позовом скаржника

до Житлово-будівельного кооперативу "Нове Місто"

про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

13.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Херсонміськбуд" звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу (далі ЖБК) "Нове Місто" з вимогою про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що під час укладання договору суборенди земельної ділянки від 11.04.2016 його з боку ТОВ "Херсонміськбуд" підписано особою, яка не мала повноважень на його укладання, чим порушено права позивача.

Разом із позовною заявою ТОВ "Херсонміськбуд" подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд:

- заборонити ЖБК"Нове Місто" будівництво будівель і споруд на земельній ділянці площею 0,2130га, що розташована за адресою м. Херсон, пр. Ушакова,62-а, кадастровий номер земельної ділянки : :01:001:1124;

- заборонити органам державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, в тому числі Державній архітектурно-будівельній інспекції України та Управлінню з питань державного архітектурно - будівельного контролю Херсонської міської ради, вводити будь-які обєкти будівництва, які розміщені на відповідній земельній ділянці в експлуатацію та видавати відповідний сертифікат;

- заборонити субєктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти дії, повязані з державною реєстрацією прав на обєкти нерухомого майна, розташовані на відповідній земельній ділянці.

Обґрунтовуючи необхідність застосування зазначених заходів, позивач зазначає, що на даний час на земельній ділянці, яка є об'єктом суборенди за оспорюваним договором, відповідач здійснює будівництво багатоквартирного житлового будинку на підставі Декларації про початок будівельних робіт, зареєстрованої Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради та у випадку подальшого його будівництва, введення в експлуатацію, видачі відповідного сертифіката на об'єкт будівництва та державної реєстрації за відповідачем прав на об'єкт нерухомого майна, розташований на зазначеній ділянці, відчуження квартир в будинку, позивач буде позбавлений можливості отримати внаслідок застосування двосторонньої реституції земельну ділянку у стані, який дозволить подальше використання позивачем земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 16.07.2018 у задоволенні заяви про забезпечення позову ТОВ "Херсонміськбуд" відмовлено повністю, оскільки ним не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду та доказів того, яким чином заборона здійснювати дії щодо будівництва будівель і споруд на земельній ділянці, заборона введення в експлуатацію та державної реєстрації об'єктів нерухомого майна сприятиме виконанню рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору суборенди від 11.04.2016р., укладеного між сторонами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати її та прийняти постанову, якою заяву про забезпечення позову ТОВ "Херсонміськбуд" задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

На думку скаржника висновок суду про те, що вказані в заяві про забезпечення позову заходи не повязані з реальним виконанням рішення суду у даній справі є невірним, оскільки ані Господарський процесуальний кодекс України ані Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. не містить чіткого переліку видів предмету позову, при розгляді яких застосовуються певні заходи забезпечення позову.

Скаржник зазначає, що оформлення відповідачем права власності на готовий житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці та подальше відчуження його кінцевим покупцям матиме наслідком втрату ТОВ "Херсонміськбуд" права користування земельною ділянкою в силу ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120, п. е) ст. 141 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 7, ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

При цьому скаржник вважає, що заходи забезпечення позову, викладені ним в відповідній заяві, безпосередньо повязані з реальним виконанням рішення суду у даній справі.

За приписами п. 1 ст. 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін у судовому засіданні, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2016 між ТОВ "Херсонміськбуд" та ЖБК "Нове Місто" укладено договір суборенди земельної ділянки.

Предметом означеного договору є передача ТОВ "Херсонміськбуд" (орендодавець) до ЖБК "Нове Місто" (орендар) в строкове платне користування земельної ділянки площею 0,2130 га, що розташована в м.Херсоні, проспект Ушакова, 62-А, з кадастровим номером :01:001:1124. Цільове призначення земельної ділянки: категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Строк дії договору - 5 років, до 29.07.2020р.

Позивач вимагає визнання недійсним зазначеного договору суборенди земельної ділянки від 11.04.2016, при цьому просить забезпечити цей позов шляхом заборони ЖБК "Нове Місто" здійснювати будівництво на відповідній земельній ділянці, заборони відповідним органам вводити в експлуатацію об'єкти будівництва та видавати сертифікат та заборони вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на об'єкти нерухомого майна, розташовані на спірній земельній ділянці.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вірно зазначено місцевим судом, такі заходи забезпечення позову, як заборона ЖБК "Нове Місто" здійснювати будівництво на земельній ділянці, заборона відповідним органам вводити в експлуатацію об'єкти будівництва та видавати сертифікат, заборона вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на об'єкти нерухомого майна, розташовані на спірній земельній ділянці, які вважає за необхідне застосувати позивач, не пов'язані з реальним виконанням рішення суду у даній справі, оскільки предметом позову у цій справі є не усунення перешкод у користуванні майном чи звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, а лише визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, який не передбачає виконання рішення суду (в разі його задоволення) в примусовому порядку, оскільки незалежно від дій сторін після набрання рішенням суду законної сили воно створює відповідні правові наслідки, як то визначає відсутність прав на земельну ділянку, дає підстави для вжиття інших способів захисту порушених прав тощо.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом була здійснена належна оцінка відповідності зазначених у заяві заходів до забезпечення позову предмету позову та погоджується з висновком суду про те, що доводи, викладені позивачем у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, не свідчать про наявність обставин, з якими закон повязує необхідність застосування таких заходів забезпечення позову, а відтак відсутні правові підстави для задоволення поданої позивачем заяви про забезпечення позову та його апеляційної скарги.

При цьому доводи апелянта про те, що місцевим судом невірно зазначено, що вказані в заяві про забезпечення позову заходи забезпечення не повязані з реальним виконанням рішення суду у даній справі, оскільки не враховано, що ані Господарський процесуальний кодекс України, ані Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. не містить чіткого переліку видів предмету позову, при розгляді яких застосовуються певні заходи забезпечення позову, судова колегія відхиляє у звязку з тим, що відповідно до ч4 ст.137 ГПК Украйни заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили про те, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, яке фактично полягає у визнанні чи не визнанні права відповідача на користування земельною ділянкою.

Крім того, твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі про те, що оформлення відповідачем права власності на готовий житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці та подальше відчуження його кінцевим покупцям матиме наслідком втрату ТОВ "Херсонміськбуд" права користування земельною ділянкою в силу ст. 377 Цивільного кодексу України та унеможливить виконання рішення суду у даній справі, судовою колегією не приймаються до уваги оскільки стаття 377 Цивільного кодексу України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника, за винятком багатоквартирного будинку. В даному ж випадку відповідач здійснює будівництво саме багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, яка на праві власності належить Херсонській міській раді та надана в оренду ТОВ "Херсонміськбуд" згідно Договору оренди земельної ділянки від 06.08.2015р. №0115070, відтак автоматичний перехід права власності на відповідну земельну ділянку, як і права користування нею, до іншої особи за зазначених умов є неможливим.

За таких обставин, враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Херсонської області норм права при прийнятті оскарженої ухвали від 16.07.2018 у справі №923/646/18 не знайшли свого підтвердження, підстав для зміни чи скасування оскарженого судового акта колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не вбачає.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються

Керуючись ст.ст. 269 - 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонміськбуд" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.07.2018 у справі №923/646/18 без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.09.2018 р. о 10:35.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Принцевська Н.М.