УХВАЛА

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/12257/18
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши позовну заяву Акціонерного товариства "Завод "Дагдизель", Республіка Дагестан, Російська Федерація

до Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровского", м. Київ

про стягнення 327 597 доларів США 60 центів, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Завод "Дагдизель" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Київський завод автоматики ім. Г.І. Петровского" 327 597 доларів США 60 центів, з яких 297 816 доларів США 00 центів суми основного боргу та 29 781 доларів США 60 центів неустойки, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом № 555/224/13 від 05.06.2013р.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що її необхідно повернути з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Приписами ст. 237 Цивільного кодексу України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч. ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов'язковою умовою будь-якого представництва.

Документи, що посвідчують повноваження представників, і порядок їх оформлення визначаються ст. 60 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі не має підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (ч. 9 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію" документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Отже, довіреність - це передбачена законом матеріальна форма фіксації та зберігання інформації щодо конкретно - визначених повноважень, які одна особа надає іншій для представництва перед третіми особами.

Довіреності або інші документи, що підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 10 статті 60 ГПК України).

Позовна заява №253-03-152 від 04.09.2018 року підписана начальником юридичного відділу Шахмурадовою Н.Ю. на підставі довіреності №253-06-17 від 22.08.2018р.

На підтвердження повноважень підписанта позовної заяви позивачем подано копію довіреності №253-06-17 від 22.08.2018р. на ім'я начальника юридичного відділу Акціонерного товариства "Завод "Дагдизель" Шахмурадової Наталії Юріївни, яка видана генеральним директором Р.З. Ільясовим та не завірена належним чином.

За приписами частини 2 статті 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації"(затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізит "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

При цьому, докази на підтвердження того, що Ільясов Р.З. є директором Акціонерного товариства "Завод "Дагдизель" - фактично до позовної заяви не додані, а отже позивачем не доведено, що зазначена особа є директором позивача та наділений достатнім обсягом повноважень для того, щоб видавати за своїм підписом довіреності на представництво інтересів Акціонерного товариства "Завод "Дагдизель".

Разом з тим, Акціонерне товариство "Завод "Дагдизель" є нерезидентом, оскільки створене та зареєстроване в Російській Федерації, Республіці Дагестан, тому суд позбавлений можливості самостійно перевірити посадове становище Ільясова Р.З., шляхом здійснення відповідного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 ГПК України іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб'єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Оскільки позивачем не доведено належними доказами, що подану позовну заяву підписано уповноваженою на те особою, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви відповідно до пункту 1 частини 5 статті 174 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства "Завод "Дагдизель" не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до частини 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суд звертає увагу позивача на те, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 ГПК України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

Керуючись статтями 56, 60, 91, 162, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства "Завод "Дагдизель" і додані до неї документи повернути заявникові.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя C.М. Морозов