ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

20 вересня 2018 року Справа № 915/1011/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д; адреса для листування: 49027, м.Дніпро, а/с 1800

про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, 55002, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, просп.ЛенінаАДРЕСА_1

заборгованості за Договором №б/н від 04.04.2011 в розмірі 30 801,56 грн. з якої: 5 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 10 152,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 11 899,52 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 3 750,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також сплачений судовий збір.

17.09.2018 Акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулось до господарського суду Миколаївської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за Договором №б/н від 04.04.2011 в розмірі 30 801,56 грн. з якої: 5 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 10 152,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 11 899,52 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 3 750,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також сплачений судовий збір.

Як на підставу заяви заявник посилається на неналежне виконання Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 умов Договором №б/н від 04.04.2011 .

Відповідно до ст.ст. 147 - 149 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Статтею 150 ГПК України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник в подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов'язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як вбачається з заяви боржником - Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно з якою він приєднався до «Умов та Правил надання банківських послуг» (що розміщені на сайті www.pb.ua), Тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 04.04.2011.

Заявник у наданій до суду заяві обґрунтовує свої вимоги порушенням боржником зобов'язань за договором банківського обслуговування № б/н від 04.04.2011, вказавши, що боржник станом на 29.08.2018 має заборгованість в загальній сумі 30 801,56 грн., яка складається з:

- 5000,00 грн. - заборгованості за кредитом;

- 10 152,04 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2015 по 29.08.2018;

- 3750,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 28.08.2015 по 29.08.2018;

- 11 899,52- пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 02.06.2011 по 29.08.2018.

При цьому, заявником не надано суду належних та допустимих доказів видачі боржнику - Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 кредитних коштів за договором банківського обслуговування № б/н від 04.04.2011, такі документи, як письмова заява від 04.04.2011 про відкриття банківського рахунку, "Умови та правила надання банківських послуг" не підтверджують наявність у ФОП ОСОБА_1 заборгованості перед Банком станом на 29.08.2018 заборгованості у сумі 30 801,56 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 10 152,04 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2015 по 29.08.2018; 3750,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 28.08.2015 по 29.08.2018; 11 899,52- пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 02.06.2011 по 29.08.2018. Вказані документи лише складають договір банківського обслуговування б/н від 04.04.2011, але не підтверджують наявність боргу перед Банком. Довідка ПАТ "КБ "Приватбанк" (вих.№08.7.0.0.0/04 від 30.08.2018) про встановлення ліміту по поточному рахунку боржника №2605 підтверджує лише розмір ліміту кредитних коштів, проте не свідчить ані про наявність боргу, ані про періоди прострочення. Розрахунок заборгованості за договором б/н від 04.04.2011 станом на 29.08.2018 не є документом, що підтверджує наявність у ФОП ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ "КБ "Приватбанк", а є за своїм юридичним значенням лише односторонніми арифметичним розрахунком працівників Банку, який не відображає фактичних і правових підстав для стягнення відповідних сум.

Таким чином, заявником не зазначено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не додано та не вказано переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо видачі судового наказу в частині стягнення суми основного боргу (за кредитом, процентами та комісією), що є порушенням приписів п.п.4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Відповідно до п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимогстатті 150 цього Кодексу, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Щодо видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з боржника пені в сумі 11 899,52 грн. за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором № б/н від 04.04.20177, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Заявлена заявником до стягнення пеня в сумі 11 899,52 грн. є штрафною санкцією в розумінні приписів ч. 1 ст. 230 ГК України, а отже за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, тобто вимога заявника в цій частині не відповідає ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення з боржника боргу в розмірі 18 902,04 грн. на підставі п.п. 1, 8 ч.1 ст. 152 ГПК України, а щодо стягнення з боржника пені в сумі 11 899,52 грн. - на підставі п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першоїстатті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Разом з тим частиною 2 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ч.1 ст.148, п.п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152, ч.1, ч.2 ст. 153, ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству комерційного банку «Приватбанк» у

видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за Договором №б/н від 04.04.2011 в розмірі 30 801,56 грн. з якої: 5 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 10 152,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 11 899,52 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 3 750,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також сплачений судовий збір.

Додаток:

- акт відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області від 17.09.2018 (для заявника)

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки визначені ст.256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.09.2018

Суддя Н.О.Семенчук