ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. м. Київ

Справа № 911/1440/18

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№119)" до фізичної особи - підприємця Сойми Володимира Івановича про стягнення 20267,90грн, без виклику представників сторін,

встановив:

Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№119)" (далі - ДП "Підприємство ДКВС України (№119)" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Сойми Володимира Івановича (далі - ФОП Сойма В.І.) про стягнення 20 267,90грн, у т.ч. 14000грн основної заборгованості, 5182,80грн втрат від інфляції за період з листопада 2015 року по квітень 2018 року та 6 267,90грн - 3% річних за період з 01.11.2015 по 31.05.2018.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором №Г-66 від 10.09.2015 в частині здійснення оплати за надані послуги (а.с.3-5).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.07.2018 судом відкрито провадження за даним позовом, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.1-2).

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана позивачем 27.07.2018, що підтверджується повідомленням про вручення №175 (а.с. 55).

Відповідачу копія ухвали від 24.07.2018 направлена 24.07.2018, що підтверджується поштовим відправленням за №051 (а.с.57), за адресою, що відповідає вказаній у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.07.2018 (а.с.25-26). Між тим, відповідне поштове відправлення повернуто з довідкою відділення зв'язку, у якій причиною повернення вказано: «тимчасово відсутній» (а.с.56).

Згідно п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідачем у даній справі відзиву по суті позовних вимог не надав.

В силу ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

10.09.2015 між сторонами у справі - ДП «Підприємство Бориспільської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№119)» (виконавець), назва якого перейменована на ДП «Підприємство ДКВС України (№119)» наказом Міністерства юстиції України від 06.12.2016 №3560/5 (а.с.16), та ФОП Сойма В.І. (замовник) укладено договір про надання послуг (а.с.14-18).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, в порядку та на умовах договору, виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного у договорі строку надавати за плату послугу з розпиловки деревини необробленої (лісу кругляка), а замовник зобов'язався оплачувати надані послуги на умовах договору (п. 1.1 договору), згідно п. 1.2 договору, детальна інформація послуг, міститься в додатку №2 до вказаного договору.

У відповідності до п. 2.3 договору, замовник зобов'язаний приймати від виконавця результати наданих послуг за актом виконаних робіт (наданих послуг) і оплачувати їх у розмірах і у строки, передбачені договором.

Згідно п. 3.2 договору, замовник сплачує виконавцю вартість наданих послуг виходячи з розрахунку, визначеного додатком №2; остаточну суму оплати замовник перераховує виконавцю в день відвантаження розпиляної деревини та підписання двостороннього акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 7.1 договору, вказаний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015.

Як встановлено судом позивачем надано відповідачу послуги з розпилювання лісу з упакуванням на суму 14 000,00грн, що підтверджується актом виконаних робіт №175 від 30.10.2015 (а.с.13).

Проте, як вказує позивач у поданій заяві, відповідач не розрахувався з ним за виконанні роботи, передані за відповідним актом, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією №20/п-1820 від 23.03.2016 та просив оплатити заборгованість (а.с.14). Відповідна претензія отримана відповідачем 25.03.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №047 (а.с.15).

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку оплатити надані послуги, а також застосування до нього відповідальності встановленої чинним законодавством за порушення взятих на себе зобов'язань.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів оплати позивачу наданих послуг, хоча строк виконання такого зобов'язання, визначений п.3.2 договору - день відвантаження та підписання двостороннього акту виконаних робіт - настав.

Як визначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, не виконавши зобов'язання з оплати у встановлений договором строк, відповідач допустив порушення зобов'язання.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 000,00рн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 5182,80грн втрат від інфляції за період з 01.11.2015 по 30.04.2018 та 1085,10грн 3% річних за період з листопада 2015 року по травень 2018 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає, що розмір втрат від інфляції за заявлений ним період складає 5168,36грн. Отже, вимоги в частині стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню у розмірі 5168,36грн; у задоволенні позову про стягнення 14,44грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд зазначає, що за розрахунок суду за заявлений позивачем період, розмір 3% річних становить 1083,95грн і вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Вказана помилка, допущена у розрахунку позивача, викликана тим, що при розрахунку 3% річних позивачем у формулі використовувався коефіцієнт 365 днів у 2015, 2017 роках і у 2016 році, проте, у 2016 році - 366 днів. Таким чином, проценти за день у 2016 році складали суму, розраховану за формулою: 3/366, а не 3/365. За таких обставин, в частині стягнення 1,15грн -3% річних у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем у розмірі 1762,00грн, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1760,64грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Сойми Володимира Івановича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№119)" (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Матрусівка, вул. Бориспільська, буд. 1; ідентифікаційний код 08680201) 14 000,00грн основного боргу, 5168,36грн інфляційних втрат, 1083,95грн 3% річних а також 1760,64грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 1,15грн 3% річних та 14,44грн інфляційних втрат у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, визначеному ст.257 ГПК України, з урахування підпункту 17.5 пункту 17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова