КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2018 р. Справа№ 910/6077/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Гончарова С.А.

Михальської Ю.Б.

Секретар судового засідання: Камінська Т.О.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 13.09.2018.

розглянувши апеляційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 (повний текст ухвали складено 17.05.2018)

у справі № 910/6077/18 (суддя Ковтун С.А.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Фактор плюс"

про забезпечення позову

особа, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Фактор плюс" з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

-Накладення арешту на об'єкт нерухомого майна-будівлю літ. "К" блок "Б", загальною площею 4 725 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна:00;

-заборонити Вищому навчальному закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, зокрема , Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчинити будь-які дії реєстраційні дії (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у т.ч. реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об'єкту нерухомого майна: будівлі літ. "К" блок "Б", загальною площею 4 725 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 00.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначив, що 22.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" набуло статусу кредитора у зобов'язаннях за кредитними договорами, що раніше були укладені між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна".

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" надіслало вищому навчальному закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" вимогу про належне виконання умов кредитних договорів.

Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" свої зобов'язання не виконав.

Станом на день подання заяви про забезпечення позову право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" становило 45 911 859,33 грн..

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" має намір звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з боржника 45 911 859,33 грн. заборгованості та звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна - будівлі літ. "К" блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок часткового погашення заборгованості.

Як стало відомо Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" боржник вчиняє активні дії щодо відчуження належного нерухомого майна, за рахунок якого в майбутньому можуть бути задоволені позовні вимоги у разі задоволення позову.

Так, 25.10.2017, 31.10.2017 та 06.11.2017 боржник вчинив ряд незаконних реєстраційних дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна.

Зокрема, відповідними рішеннями приватних нотаріусів - 25.10.2017 були припинені записи про іпотеки та відповідні заборони на нерухоме майно щодо об'єкту нерухомого майна, в той же день цей об'єкт було відчужено на користь благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття" та передано його в наступну іпотеку ОСОБА_2, а 06.11.2017 об'єкт нерухомого майна був переданий в іпотеку.

За результатами розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" Міністерство юстиції України 03.05.2018 видало наказ № 1354/5 про скасування вищевказаних рішень державних реєстраторів та реєстраційні дії визнано незаконними та скасовані.

Тобто, існують об'єктивні підстави вважати, що в результаті невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення стане неможливим, у зв'язку з переоформленням права власності боржником на іншу особу або зміни формальної реєстрації права власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.18 у справі №910/6077/18 постановлено накласти арешт на об'єкт нерухомого майна-будівлю літ. "К" блок "Б", загальною площею 4 725 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна:00;

Заборонено Вищому навчальному закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, зокрема , Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчинити будь-які дії реєстраційні дії (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у т.ч. реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об'єкту нерухомого майна: будівлі літ. "К" блок "Б", загальною площею 4 725 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 00.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2018. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Фактор плюс" у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального права, у зв'язку з чим зазначена ухвала підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" зазначив, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги твердження особи, що звернулась із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, про те, що станом на день подання заяви про забезпечення позову, право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" складає 45 911 859, 33 грн. є безпідставними та хибними.

Одночасно апелянт просив поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/6077/18.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження апелянт зазначив, що копія ухвали від 17.05.2018 було отримано Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" по пошті 25.05.2018, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту "Укрпошта", тому апелянт вважає, що існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухали.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", поновлено строк на апеляційне оскарження та призначено до розгляду на 19.07.2018.

12.07.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство заперечувало проти доводів апеляційної скарги, просило залишити апеляційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Крім того, 19.07.2018 від Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів надійшла заява про доручення до матеріалів справи копії звіту про незалежну оцінку будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 відкладено розгляд справи на 25.07.2018.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/1987/18 від 25.07.2018 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді відповідно до підпункту 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6077/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2018 для розгляду апеляційної скарги у даній справі було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Гончаров С.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" у визначеному складі, призначено до розгляду на 06.09.2018.

06.09.2018 до відділу документообігу надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" про зміну Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансока компанія "Юнайтед" на підставі договору факторингу № 1/08 від 14.08.2018.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що 14.08.2018 ТОВ "ФК "Фактор плюс" та ТОВ "ФК "Юнайтед" було укладено договір факторингу № 1/08, відповідно до положень якого, право грошової вимоги і всі інші права, що належали ТОВ "ФК "Фактор плюс", за рядом укладених кредитних договорів, було відступлено ТОВ "ФК "Юнайтед" в повному обсязі.

Таким чином, 14.08.2018 позивач відступив на користь ТОВ "ФК "Юнайтед" права вимоги до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", що є предметом розгляду у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 здійснено процесуальне правонаступництво у справі № 910/6077/18 та замінено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" та відкладено розгляд справи на 13.09.2018.

В судовому засіданні 13.09.2018 представник Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" надала пояснення по суті спору, підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити апеляційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 по справі № 910/6077/18 скасувати, в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" про забезпечення позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 13.09.2018 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", а ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 по справі № 910/6077/18 залишити без змін.

Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами 1 та 2 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу

Крім того, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Заперечуючи проти ухвали від 17.05.2018 Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" зазначив, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги твердження ТОВ "ФК "Фактор Плюс" про розмір заборгованості в розмірі 45 911 859, 33 грн., оскільки дійсне право вимоги складає 34 600 353, 31 грн., а відтак вжиті заходи забезпечення позову не є спів мірними із позовними вимогами.

Проте, відповідачем не взято до уваги того факту, що заява про забезпечення позову була подана 17.05.2018, тобто ТОВ "ФК "Фактор плюс" було нараховано проценти за користування кредитними коштами а також штрафні санкції за порушення зобов'язання боржником, які в кінцевому результаті і склали 45 911 859, 33 грн. про що зазначає ТОВ "ФК "Фактор плюс".

Посилання відповідача, що нерухоме майно, щодо якого вжито заходи забезпечення позову нібито не пов'язане із предметом позову є хибними, оскільки однією із заявлених позовних вимог є звернення стягнення в рахунок часткового погашення заборгованості на належне Вищому навчальному закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" майно, а саме на об'єкт нерухомого майна - будівлю літ. "К" блок "Б", загальною площею 4 725 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, РНОНМ: 00.

Твердження ВНЗ "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" щодо відсутності доказів ухилення його від виконання зобов'язання спростовуються наявними в матеріалах справи копіями кредитних договорів, якими встановлено строк виконання зобов'язання та доказами отримання ним вимоги про погашення заборгованості, так і повідомлення про зміну кредитора шляхом відступлення права вимоги.

Вжиті заходи забезпечення позову полягають у арешті нерухомого майна та забороні його відчуження, тобто вони жодним чином не порушують як право власності, так і похідні від нього правомочності, оскільки жодним чином не втручаються у його господарську діяльність та не порушують її.

Відповідно до пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 про забезпечення позову у справі № 910/6077/18 є законною та обґрунтованою, прийнятою із дотриманням вимог статтей 136-140.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/6077/18 задоволенню не підлягає. Ухвала Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/6077/18 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 136-140, 252, 263, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-285 та Розділом ХІ "Перехідних положень" Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Вищого навчального закладу ""Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у справі № 910/6077/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6077/18 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 18.09.2018.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.А. Гончаров

Ю.Б. Михальська