РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2018Справа № 910/16338/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до 1.Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»;

2. Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES"

про визнання договору недійсним

Представники учасників справи:

Від позивача: Пушкар І.А. за довіреністю №14-116 від 06.06.2018р.

Від відповідача -1: Никеруй Т.М. за довіреністю №1-28 від 29.05.2018

Від відповідача -2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" про визнання недійсним Договору № від 12.09.2016 про закупівлю послуг щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів))", Лот № 1: "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ1400))", укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES".

Як вбачається з позовної заяви, місцезнаходженням відповідача - Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" є Об'єднані Арабські Емірати, Абу Дабі, а/с 45526 (P.O.Box № 45526, Abu Dhabi, Arab Emirates).

Судом встановлено, що відповідач по справі є нерезидентом, який не має свого представництва на території України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2017 порушено провадження у справі № 910/16338/17, розгляд справи призначено на 28.03.2018, зупинено провадження у справі № 910/16338/17 до 28.03.2018 року у зв'язку з направленням Міністерству юстиції України для передачі дипломатичним шляхом пакету документів, а саме: ухвали господарського суду міста Києва від 25.09.2017 про порушення провадження у справі №910/16338/17 та копії позовної заяви з додатками - Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" є Об'єднані Арабські Емірати, Абу Дабі, а/с 45526 (P.O.Box № 45526, Abu Dhabi, Arab Emirates).

28.03.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.04.2018 року розгляд справи №910/16338/17 було постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 14.05.2018 року.

14.05.2018 року підготовче засідання не відбулось у зв'язку з відрядженням судді Літвінової М.Є. на навчання до Національної школи суддів України на період з 14 по 18 травня 2018 року включно, відповідно до наказу В.о. голови Господарського суду міста Києва Босого В.П. № 45-А від 04.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 по справі № 910/16338/17 було призначено підготовче засідання на 20.06.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2018 підготовче засідання було відкладено на 23.07.2018 року та здійснено запит до Міністерства юстиції України про надання інформації стосовно факту вручення або невручення Компанії "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" ухвал господарського суду міста Києва від 25.09.2017 та 22.05.2018 з доданими документами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.07.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу №910/16338/17 до судового розгляду по суті на 13.08.2018.

13.08.2018 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу оголошення перерви в судовому засіданні до 03.09.2018.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача -1 надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача -2 в судове засідання не з'явився.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 03.09.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (надалі відповідач -1) оприлюднено на веб - портілі уповноваженого органу у сфері державних закупівель (tender.me.gov.ua) оголошення №086083 (бюлетень №58 від 25.03.16) про проведення закупівлі послуг (відкритих торгів) щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (внутрішньо трубне діагностування магістральних газопроводів) за лотами:

Лот №1. «Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 1400))»;

Лот №2. «Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 1200))»;

Лот №3. «Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 1000))»;

Лот №4. «Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ 800, ДУ 700, ДУ 500))»;

02 червня 2016 відбулось розкриття пропозицій конкурсних торгів та 02 липня 2016 року за результатами їх оцінки переможцем закупівлі по усім чотирьом лотами визнано Компанію "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" (надалі відповідач -2) та акцептовано пропозицію останньої.

12 вересня 2016 року за результатом проведеної процедури закупівлі між Відповідачем-2 та Позивачем було підписано договори закупівлі послуг за лотами №1 та №4, а саме: договір про закупівлю послуг № (лот №1); договір про закупівлю послуг № (лот №4);

Компанія Відповідача-2 зареєстрована та знаходиться у Об'єднаних Арабських Еміратах відповідно до відомостей, зазначених у тексті договору та відкритих відомостей, розміщених на офіційному вебсайті Торгово промислової палати Абу - Дабі (Abu Dhabi Chamber of Commerce Industry, http:abudhabichamber.ae).

Відповідно до п. 9.1. Договору про закупівлю послуг № (лот №1), правом, яке регулює оспорюваний Договір, сторони визначили законодавство України.

Як вбачається з оспрюваного Договору, його підписано від імені Компанії Відповідача-2 Решетовим Євгеном Вікторовичем управляючим директором, на підставі довіреності від 12.05.16 №1239380.

З перекладу тексту Довіреності від 12.05.2016 №1239380 (підпис перекладача посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Трегубенко О.С. реєстраційна дія №1729), Довіреність видана судовим департаментом Управління судової влади у Об'єднаних Арабських Еміратах.

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач) вважає, щодо Договір про закупівлю послуг від 12.09.16 № підлягає визнанню недійсним з огляду на те, що останній було підписано з боку компанії відповідача-2 особою, повноваження якої діяти від імені Компанії не підтверджені належним чинному порядку діючого законодавства.

Позивач вважає, що спірний Договір укладений з порушенням вимог ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», пп.. 1.1, 1.2, 1.3, 1.8 Інструкції та ст. 54 Консульського Статуту, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним у порядку ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, нада12.09.16 №ти послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 510 Кодексу встановлено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та являється обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Статтею 628 Цивільного кодексу України законодавець визначив, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з приписів ст. 511 Цивільного кодексу України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Так, статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до частинами 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, з наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідачів.

Позивач не є стороною оспорюваного Договору, ним не доведено, що порушуються його права та охоронювані законом інтереси.

В свою чергу Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (у відповідності до власного статуту (пункти 2.2, 2.5, 2.6, 2.8)) діє як самостійний господарюючий суб'єкт, має право від свого імені набувати майнових та немайнових прав, нести зобов'язання, бути позивачем та відповідачем в суді, може вчиняти будь-які правочини, не заборонені законодавством; втручання органів державної влади або місцевого самоврядування у діяльність товариства не допускаються, крім випадків, прямо передбачених законами України.

Однак, відповідач-1 за захистом свого порушеного права (за умови його наявності) до суду з моменту укладення оспорюваного правочину (12.09.16.) не звертався.

Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть лише ризик збитків, пов'язаних із діяльністю Товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (п. 4.6 статуту відповідача-1).

Однак, позивачем не вказано наявності ризику у нього, як акціонера відповідача-1, понести збитки від оспорюваного правочину, враховуючи, що доказів виконання такого правочину (оплати грошових коштів, надання послуг) сторонами до матеріалів справи не подано.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсним Договору № від 12.09.2016 про закупівлю послуг щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів))", Лот № 1: "Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів ДУ1400))", укладений між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Компанією "INTEGRITY WEST PIPELINES TESTING AND TREATMENT SERVICES" відмовити повністю.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до частини 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147 - VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.09.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова