УХВАЛА

17 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/11889/16

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Мачульський Г.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2017

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АЛЕКС БТГ"

на дії Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АЛЕКС БТГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "БЛОК ЛТД"

про повернення майна з відповідального зберігання

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "БЛОК ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "АЛЕКС БТГ"

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 16.07.2018 касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернуто на підставі частини четвертої статті 174 та частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

07.08.2018 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно звернувся із касаційною скаргою через Дніпропетровський апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017.

Подана касаційна скарга заявника не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До касаційної скарги заявника не додано доказів про сплату судового збору за подання касаційної скарги у встановленому розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент звернення із касаційною скаргою) за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 762,00 грн.

Однак згідно платіжного доручення №633 від 21.06.2018 скаржником сплачено 1600,00 грн.

Отже для усунення зазначених недоліків касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України необхідно подати до Касаційного господарського суду докази доплати судового збору у розмірі 162,00 грн.

Разом з цим, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтовано тим, що вперше подана касаційна скарга до Верховного Суду була у строк. Ухвалу Верховного Суду від 16.07.2018 заявник отримав 27.07.2018 після чого звернувся повторно до касаційного суду з проханням визнати пропуск строку на касаційне оскарження таким, що допущенний із поважних причин та поновити строк на касаційне оскарження.

Відповідно до приписів статті 292 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що касаційна скарга вважається неподаною, якщо касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом.

Відповідно до частини третьої статті 288 Господарського процесуального кодексу України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Ухвалу Верховного Суду від 16.07.2018 про повернення касаційної скарги заявник отримав 27.07.2018, а повторно подана касаційна скарга 07.08.2018, тобто після спливу одинадцяти днів з дати отримання ухвали Верховного Суду.

Отже, незважаючи на встановлений законом двадцятиденний строк на оскарження судового рішення, недоліки вперше поданої касаційної скарги усувалися у строк, що перевищує строк касаційного оскарження, незважаючи на те, що усунення таких недоліків потребує менше часу ніж на підготовку подачі касаційної скарги.

При цьому у клопотанні не зазначено, із-за яких саме причин заявник звернувся із касаційною скаргою 07.08.2018 враховуючи, що ухвалу Верховного Суду від 16.07.2018 отримано 27.07.2018.

При цьому слід зазначити, що як роз'яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказане рішення Європейського суду з прав людини застосовуються у даній справі як джерело права і його висновки про можливість відновлення процесуального строку лише за умови наведення відповідних причин, а можливість їх наведення, як вже зазначалось, залежить від їх доведення, не дають правових підстав зробити мотивований висновок по суті заявленого клопотання.

Згідно частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху у випадку, зокрема, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження суд визнає неповажними, а касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Для усунення цих недоліків касаційної скарги заявник може навести суду касаційної інстанції інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, з обґрунтуванням таких підстав та наданням доказів на їх підтвердження.

Усунувши всі вищенаведені недоліки, заявнику касаційної скарги необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для визначення судом чи було дотримано заявником встановлений у частині 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України строк на усунення заявником недоліків касаційної скарги.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без руху до 17.10.2018.

2. Встановити Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

3. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Мачульський