Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/465/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1395 від 21.03.2018,

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал ОСОБА_2"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Урожай"

про стягнення 151693,34 грн.

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції з Одеським апеляційним господарським судом

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 99999,99 грн. основного боргу, 25796,12 грн. пені, 11224,32 грн. інфляційних, 2627,20 грн. річних, 12045,80 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач своєчасно не оплатив додаткові витрати (послуги зберігання) вантажу, понесені при виконанні договору №1065/16 від 16.08.2016.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові просив задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою представників сторін (а.с. 20 том 2).

Разом з тим, слід зазначити, що в матеріалах справи міститься відзив на позов (а.с. 17 том 2), згідно якого відповідач заперечував проти позову в частині стягнення пені та 10% штрафу, посилаючись на те, що пеня не нараховується на суму додаткових витрат, якими є 99999,90 грн. основного боргу. Крім цього, відповідач вважає, що одночасне застосування штрафу та пені є одним недопустимим з огляду на положення ст. 61 Конституції України. Також слід зазначити, що відповідач звертав увагу суду на те, що сума несплачених додаткових витрат є 99999,90 грн. (10% = 9999,99 грн.), тобто частково оплаченими, хоч суму штрафу позивач нарахував на суму повної суми додаткових витрат, а саме 12045,80 грн.

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов'язковою, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал ОСОБА_2" (Експедитор, Позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Урожай», (Клієнт, Відповідач) укладено договір № 1065/16 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів (Договір) (а.с. 16-23 том 1), відповідно до якого Експедитор зобов'язався за відповідну плату та за рахунок Клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великотоннажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для доставки вантажу (п.п. 1.1. Договору).

Згідно п.п. 2.1. Договору організація виконання Експедитором визначених Договором послуг здійснюється на підставі заявки, яка оформлюється та узгоджується Сторонами. Заявка є додатком та невід'ємною частиною договору.

Згідно з розділом з Договору на Експедитора було покладено ряд обов'язків щодо надання транспортно-експедиторських послуг, зокрема:

- укладати від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, збереження вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в т.ч. переупакування, перемаркування, ремонт тари, завантаження та розвантаження контейнерів, відбір проб та зразків, зважування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів. Проводить розрахунки з ними, сплачувати мито, збори та інші обов'язкові платежі за рахунок коштів Клієнта (п. 3.1.2);

- узгоджувати з перевізниками, портами, залізничними станціями плани, маршрути перевезень та терміни подачі залізничного, автомобільного, морського транспорту для перевезення вантажів (п. 3.1.3.);

- згідно запитів Клієнта, надавати інформацію щодо встановлених портами, терміналами, судноплавними компаніями ставок на окремі послуги, а також ставок державних та інших зборів, виплата яких є необхідною (п. 3.1.4.);

- представляти інтереси Клієнта в митних та інших контролюючих органах, в місцях відвантаження, перевалки та призначення. Забезпечувати виконання та здійснення необхідних митних, карантинних, ветеринарних, санітарних, екологічних, радіологічних та інших формальностей (п. 3.1.5.)

- за попереднім узгодженням, виконувати інші доручення Клієнта, в тому числі організовує охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання (3.1.8.).

Пунктом 3.3.10. Договору сторони погодили, що Клієнт зобов'язаний, зокрема, вчасно сплачувати послуги та додаткові витрати за понаднормовий простій контейнерів в порту і кінцевому місці призначення (демердж, детенш, зберігання) за тарифами судноплавної лінії і порту призначення та додаткові заходи контролю (зважування, рентген, огляд) за тарифами відповідного терміналу, на підставі рахунків експедитора. Податок на додану вартість за такі послуги нараховуються згідно чинного законодавства.

Згідно п. 4.3. Договору оплата робіт та послуг здійснюється Клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з часу пред'явлення рахунку на умовах передплати, якщо в Заявці або інших додатках до Договору на конкретну партію вантажу не узгоджені інші терміни, порядок і умови розрахунків. Рахунки, що пред'являються Експедитором за цим Договором, можуть направлятися засобами електронної пошти, факсимільним зв'язком, за допомогою поштових служб, або вручаються особисто представнику Клієнта.

Остаточні розрахунки Сторонами здійснюються з врахуванням фактичних витрат Експедитора. У разі якщо витрати Експедитора перевищили узгоджену Сторонами суму, Клієнт компенсує понесені Експедитором додаткові витрати, що підтверджені документально (п. 4.4. Договору).

Відповідно до п. 4.7. Договору усі додаткові витрати (демердж, детенш, зберігання, митний огляд, оформлення додаткових документів тощо), які виникли у Експедитора в процесі транспортування вантажу з вини Клієнта та/або в результаті непередбачених і непідконтрольних Експедитору обставин, що не відносяться до форс-мажорних, підлягають сплаті Клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту їх припинення.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих на себе обов'язків (п. 9.1. Договору).

19.07.2017 Відповідач подав заявку № 5 про надання транспортно-експедиторських послуг (а.с. 79-80 том 1), а також довіреність від 19.07.2017 року № 163 на отримання та вивезення з території ОМТП контейнерів №№ MRKU9274541, MRKU7518530 (а.с. 24 том 1).

У відповідності до Зазначеної вище заявки, на підставі довіреності Позивачем за допомогою третіх осіб організовано комплекс послуг із організації Відповідачу перевезення вантажу - боби вагою брутто 46000 кг, у двох контейнерах (20DV) №№ MRKU9274541, MRKU7518530 за маршрутом Одеський морський торговий порт - м.Бердичів.

Зокрема, шляхом залучення третіх осіб Відповідачеві надано наступний комплекс послуг:

- вантажно - розвантажувальні роботи;

- експедирування в порту;

- перевезення вантажу автотранспортом (Одеса-Бердичів).

Надання вищевказаних послуг та доставлення вантажу Відповідачу є: наряд № 17439 від 19.07.2017 (а.с. 25 том 1); попередні повідомлення №UA 101090/2017/002458 та №UA 101090/2017/002456 про випуск автотранспорту з порту з відповідними видатковими ордерами (а.с. 28-31 том 1), CMR-накладні №№ 17439, 17439/1 від 21.07.2017р.(а.с. 26/27 том 1) про автодоставку та передачу вантажу вантажоодержувачеві СТОВ «Урожай», а також відповідні угоди, рахунки, акти надання послуг (виконаних робіт), платіжні доручення укладені Позивачем з безпосередніми виконавцями послуг.

Під час надання послуг з комплексного обслуговування та оформлення вантажів Відповідача, за рахунок власних коштів Позивачем компенсовано вартість послуг морських портів та терміналів, вантажно-розвантажувальні роботи, необхідні портові збори, послуги зберігання вантажу в порту та демереджу (понаднормативного використання контейнерного обладнання).

За таких обставин Позивач на адресу Відповідача за допомогою електронної пошти направив рахунки №№244779 від 26.07.2017 на суму 66004,89 грн. (а.с. 81 том 1); №251277 від 13.10.2017 на суму 5563,46 грн. (а.с. 85 том 1); №245286 від 01.08.2017 на суму 247356,12 грн. (а.с. 88 том 1); № 246458 від 17.08.2017 на суму 120458,00 грн. (а.с.73 том 1).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи становить 99999,90 грн. (частково несплачені послуги зберігання за рахунком № 246458 від 17.08.2017 (а.с. 73 том 1)).

Зазначені послуги зберігання вантажу в порту оплачені Позивачем ДП «Контейнерний термінал Одеса» компанії «ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_3 Інтернешнл ГМБХ» за рахунок власних коштів, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні платіжні доручення №31936 від 28.07.2017 та №32852 від 22.08.2017 - а.с. 38-39 том 1).

14.02.2018 Позивач направив Відповідачу лист за вих. №800 (а.с. 71-78 том 1) з проханням сплатити заборгованість.

Відповідач заборгованість в повному обсязі не оплатив, в результаті чого Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд приймає до уваги положення чинного законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Внаслідок укладення договору №1065/16 від 16.08.2016 між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Також статтею 929 ЦК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно ч. 1 ст. 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Абзацом 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор зобов'язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з абзацом 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 99999,90 грн.

Крім цього, Позивач просить суд стягнути з відповідача 25796,12 грн. пені, 12045,80 грн. штрафу, 11224,32 грн. інфляційних, 2627,20 грн. річних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень п. 5.11. Договору Клієнт несе відповідальність за несвоєчасну оплату Експедиторові вартості комплексу експортно-екпедиторських послуг у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, за весь термін порушення.

Згідно п. 5.14. укладеного Договору при необґрунтованій відмові Клієнта від оплати додаткових витрат, понесених Експедитором в цілях виконання обов'язків, Клієнт сплачує Експедитору крім зазначених витрат, штраф у розмірі 10% від суми таких витрат.

Дослідивши зазначені норми закону та умови договору, суд вважає вимогу щодо стягнення 25796,12 грн. пені необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні, оскільки застосування цього виду неустойки згідно умов договору пов'язане з несвоєчасною оплатою лише комплексу експортно-екпедиторських послуг, тоді як сума основного боргу є додатковими витратами, а саме компенсацією оплачених послуг зберігання.

Щодо вимог про стягнення 12045,80 грн. 10% штрафу, суд вважає за необхідне зазначити, що дана вимога підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки умови п.5.14. Договору не передбачають стягнення штрафу у відсотковому співвідношенні від суми невиконаного зобов'язання, а становлять 10% від суми таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних, суд вважає останні вірними, а вимоги в цій частині обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 99999,90 грн. основного боргу, 11224,32 грн. інфляційних, 2627,20 грн. річних, 12045,80 грн. 10% штрафу обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог .

Також пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з відповідача судові витрати, понесені позивачем при направленні листа від 14.02.2018 щодо погашення заборгованості (а.с. 71 том 1).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Урожай" (13326, Житомирська область, Бердичівський район, с. Скаківка, вул. Остальського, 20, ід. код 30651668)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал ОСОБА_2" (65005, м. Одеса, вул. Середня, 83А, ід. код 36554180) 99999,90 грн. основного боргу, 11224,32 грн. інфляційних, 2627,20 грн. річних, 12045,80 грн. 10% штрафу, а також 1888,47 грн. сплаченого судового збору та 33,56 грн. судових витрат, понесених позивачем при направленні листа щодо погашення заборгованості.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.09.18

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - сторонам (рек. з повід.)