ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2018 р. Cправа № 902/472/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

до: Громадської організації "Вінницький регіональний центр з інвестицій та розвитку" (вул. Театральна, 14, к. 421, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 44 587,59 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представники учасників не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою № 01-02-04/1082 від 07.08.2018р про стягнення з Громадської організації "Вінницький регіональний центр з інвестицій та розвитку" 44 587,59 грн., з яких: 39 685,46 грн. борг, 4 192,97 грн. пеня, 341,02 грн. збитки від інфляції, 368,14 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором № 14-21 від 25.11.2016 р на оренду приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області в частині сплати орендної плати.

Відповідно до ч. 1 п. 16.1. Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2018 р, позовну заяву № 01-02-04/1082 від 07.08.2018р розподілено судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 13.08.2018 р за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/472/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.08.2018 р.

За заявою судді Тісецького С.С. від 20.08.2018р № 902/472/18/1079/18, на підставі ч.2 п. 16.1 Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/472/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018р справу № 902/472/18 розподілено судді Матвійчуку В.В.

Ухвалою суду від 23.08.2018р справу № 902/472/18 прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку з призначенням підготовчого засідання на 13.09.2018р.

04.09.2018р до суду надійшла заява № 01-02-04/1086 від 03.09.2018р позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній, посилаючись на часткове виконання відповідачем зобовязань за договором № 14-21 від 25.11.2016 р на оренду приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області, просить стягнути з відповідача 32 083,87 грн. основного боргу, 501,64 грн пені, 59,65 грн. збитків від інфляції та 474,48 грн 3% річних.

Розглядаючи, в судовому засіданні 13.09.2018р, заяву № 01-02-04/1086 від 03.09.2018р суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем у відповідності до ст.46 ГПК України, відтак прийнята судом, а справа розглядається з урахування зменшення позовних вимог.

При розгляді справи 13.09.2018р судом оголошено перерву до 17.09.2018р.

Відповідачем 17.09.2018р через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому зменшені позовні вимоги останнім визнаються в повному обсязі.

Розглянувши у підготовчому засіданні, яке відбулося 17.09.2018р, відзив б/н. від 14.09.2018р. за підписом представника відповідача за довіреністю ОСОБА_1, господарський суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1, як представник, наділений повноваженнями на визнання позову, і визнання ним позову відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі доказами, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому визнання позову підлягає прийняттю господарським судом.

При визнанні відповідачем позову суд зважає на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 191 цього Кодексу.

Згідно з ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

Представники сторін в засідання суду не з'явились. Причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду повідомлені під розписку в судовому засіданні 13.09.2018р.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 17.09.2018 р. прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 листопада 2016 року між Управлінням спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (надалі - Позивач, Орендодавець) і Громадською організацією «Вінницький регіональний центр з інвестицій та розвитку» (надалі - Відповідач, Орендар) укладено договір № 14-21 на оренду приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області (надалі - Договір оренди).

Предметом Договору оренди згідно п. 1.1. є строкове платне користування приміщенням загальною площею 84,89 м2 (з коефіцієнтом 1,41 на холи, коридори, сходові клітки і т.д.). що, складаються із кімнат №№ 422,423,424, які розташовані в адмінбудинку по вулиці Театральна, 14 в місті Вінниця.

Відповідно п.2.1. Договору оренди вступ Орендаря у володіння та користування об'єкта оренди настає одночасно із підписанням сторонами акту приймання-передачі. Вищезазначені нежитлові приміщення передані відповідачу 25 листопада 2016 року за актом приймання-передачі приміщень в адмінбудинку по вул. Театральна, 14, який скріплено печатками та підписано повноважними представниками сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним Орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно п. 3 .1. Договору оренди, за володіння і користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, місячний розмір якої становить 35,42 гривень за 1 кв.м, а з 01.01.201 р розмір орендної плати та комунальних послуг визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції поточного місяця.

Відповідно до п.3.3 Договору оренди в редакції додаткової угоди № 1 відшкодування витрат за комунальні послуги (вода, тепло, приєднане навантаження, теплова енергія, електроенергія, вивезення сміття, пожежна сигналізація, охорона) Орендар сплачує за рахунками Орендодавця згідно з розшифровкою всіх витрат по видах послуг щомісячно. Сума відшкодування комунальних послуг (за 1 кв. м) змінюється пропорційно змінам розцінок за ці послуги.

Згідно п. 3.4. Договору оренди в редакції додаткової угоди до договору No 14-21 від 01.01.2018 р Орендар відшкодовує шляхом сплати за рахунками Орендодавця експлуатаційні витрати (витрати на утримання будинку і прибудинкової території) місячний розмір, яких складає 23,70 гривень за 1 кв.м. без ПДВ. Сума відшкодування (за 1 кв. м) змінюється пропорційно законодавчій зміні розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно п. 3.9. Договору оренди, визначену орендну плату Орендар зобов'язаний сплачувати на рахунок Орендодавця не пізніше 1-го числа місяця наступного за звітнім.

Пунктом 3 .6 Договору оренди встановлено, що Орендодавець до 20 числа кожного місяця підготовлює рахунки по орендній платі, а Орендар зобов'язаний протягом двох робочих днів отримати зазначені рахунки, розписавшись про їх отримання у відомості на отримання рахунків.

Пунктом 3.8. Договору оренди встановлюється, що в разі, якщо Орендар в термін, передбачений п. 3.6. договору не з'явиться для отримання рахунку або своєчасно не надасть свої письмові заперечення щодо суми, виставленої в рахунку - сума, виставлена в рахунку, вважається узгодженою між Орендодавцем і Орендарем.

Відповідно до п. 3.13 Договору оренди сплата орендної плати Орендарем проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця.

Приписами ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно п. 5.2. Договору оренди, Орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі вносити на рахунок Орендаря орендну плату.

Як свідчать матеріали справи 01.06.2018р Відповідач звернувся до Позивача з заявою, якою просив розірвати договір оренди з 01.06.2018р.. Позивач погодився достроково припинити Договір оренди і за актом приймання-передачі приміщень в адмінбудинку по вул. Театральна, 14 від 01.06.2018р нежитлові приміщення були повернуті Позивачу. Таким чином, станом на дату звернення до господарського суду з цією позовною заявою договір оренди є припиненим.

Разом з тим, в результаті порушень Відповідачем порядку та строків проведення розрахунків за Договором оренди за ним утворила заборгованість. Так, згідно актів-рахунків на оплату комунальних послуг та оренду приміщень, за лютий-травень 2018 року до сплати підлягала сума в розмірі 44 508,78 грн, з якої відповідачем сплачено лише частину, і заборгованість останнього на момент ухвалення рішення становить 32 083,87 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням встановлених судом обставин, та виходячи з положень наведених вище норм, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 32 083,87 грн. боргу за Договором оренди.

Поряд з цим, за порушення Відповідачем взятих на себе зобов'язань, Позивачем заявлено до стягнення 501,64 грн пені, 59,65 грн. збитків від інфляції та 474,48 грн три відсотки річних.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно п. 3.10 Договору оренди в разі несвоєчасної сплати орендної плати, комунальних послуг та експлуатаційних витрат Орендар сплачує пеню за весь період заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості включаючи день оплати.

За статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин вимоги Позивача про стягнення пені, збитків від інфляції та трьох відсотків річних відповідають положенням наведених норм та Договору оренди.

Перевіривши розрахунок Позивача за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» судом не виявлено помилок, у звязку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову. Аналогічна норма міститься в частині 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». В даному випадку відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, зв'язку з чим, попереднє провадження закінчене прийняттям даного рішення, а тому позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, а саме у розмірі 881,00 грн, а інша частина в розмірі 881,00 грн відноситься на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 73, 86, 123, 129, 130, 185, 191, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Громадської організації «Вінницький регіональний центр з інвестицій та розвитку» (вул. Театральна, буд. 14, к. 421, м. Вінниця, ) на користь Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21036, ) 32 083 (тридцять дві тисячі вісімдесят три) грн. 87 коп. заборгованості по орендній платі; 501 (пятсот одну) грн. 64 коп. пені; 59 (пятдесят девять) грн. 65 коп. збитків від інфляції; 474 (чотириста сімдесят чотири) грн. 48 коп. три проценти річних та 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Повернути Управлінню спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21036, ) з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну) грн. 00 коп., сплаченого згідно платіжного доручення № 2147 від 07.08.2018р.

Засвідчений гербовою печаткою суду примірник даного рішення є підставою для повернення Управлінню спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області судового збору у встановленому цим рішенням розмірі.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Примірник рішення засвідчений гербовою печаткою суду направити позивачу, відповідачу направити копію рішення, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2018р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

3 - відповідачу (вул. Театральна, 14, к. 421, м. Вінниця, 21050)