РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2018Справа № 910/7500/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансовий радник" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 5809815,89 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Липовенко Г.В.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Енергополь-Україна" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем укладено 4 договори безпроцентної позики №№ 020315 від 2 березня 2015 р., 230315 від 23 березня 2015 р., 090715 від 9 липня 2015 р., 170715 від 17 липня 2015 р., додаткові угоди до цих договорів, згідно з умовами яких він надав відповідачу позики у загальному розмірі 3880000 грн.

Всупереч умов договорів відповідач не повернув позики у передбачені договорами строки, заборгувавши йому 3880000 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 728320 грн., проценти річних з простроченої суми 1007495,89 грн., штраф 194000 грн., а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 47600 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, його представник у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами у справі було укладено 4 договори безпроцентної позики №№ 020315 від 2 березня 2015 р., 230315 від 23 березня 2015 р., 090715 від 9 липня 2015 р., 170715 від 17 липня 2015 р., згідно з умовами яких позивач зобов'язався надати відповідачу позики у загальному розмірі 5580000 грн., а останній - повернути позики в строки передбачені договорами.

Згодом додатковими угодами сторони змінювали строки повернення позик. Остаточно додатковими угодами до цих договорів від 29 грудня 2016 р. сторони у справі встановили строки повернення позик за всіма 4 договорами до 31 березня 2017 р.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, наявними у справі копіями вищевказаних договорів, додаткових угод до них.

Поясненнями позивача, платіжними дорученнями №№ 151 від 2 березня 2015 р., 307 від 26 березня 2015 р., 607 від 9 липня 2015 р., 641 від 20 липня 2015 р., 1161 від 28 липня 2015 р., 1175, 1177641 від 31 липня 2015 р., банківськими виписками з рахунку відповідача від 2, 26 березня 2015 р., 9, 20, 31 липня 2015 р. стверджується факт передачі позивачем відповідачу на підставі спірних договорів позик у загальному розмірі 3880000 грн., у т.ч. на виконання договору № 000 грн., договору № 000 грн., договору № 00 грн., договору № 00 грн.

Доказів належного повернення позик в установлені договорами строки суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договорами, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 624, 1049 ЦК України підлягає стягненню 3880000 грн. боргу, 194000 грн. передбаченого п. 6.1 договорів штрафу.

Вимоги про стягнення збитків внаслідок інфляції за час прострочення та процентів річних з простроченої суми, розмір яких згідно умов п. 6.2 договорів становить 20%, підлягають частковому задоволенню з урахуванням фактичного періоду прострочення, а саме з 1 квітня 2017 р., а не з 1 вересня 2016 р. з чого виходив позивач у своєму розрахунку та дійсних індексів інфляції прострочених сум, згідно наступного розрахунку:

Договір №період простроченнярозмір простр. сум, грн.20%, грн.Інфляція, грн.
02031501.04.17-16.04.54904,11224766,45
23031501.04.17-16.04.59079,45227410,76
09071501.04.17-16.04.315,0719832,33
17071501.04.17-16.04.717,8140986,82
разом:810016,44512996,36
За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог cт. 625 ЦК України підлягають стягненню 512996,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, та 810016,44 грн. процентів річних з простроченої суми.

Враховуючи характер спору, складність справи, обсяг наданих позивачу у зв'язку з цим послуг професійної правничої допомоги, суд вважає, що витрати по їх оплаті, здійснені на підставі платіжного доручення № 486 від 4 червня 2018 р., підлягають відшкодуванню в розмірі 30000 грн.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансовий радник" (04053, м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 3/5, код 39561405) на користь Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Ю.Кондратюка, 1, код 20022 грн. боргу, 512996,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 810016,44 грн. 20% річних з простроченої суми, 194000 грн. штрафу, 80955,19 грн. витрат по оплаті судового збору, 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 12 вересня 2018 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар