ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/838/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року, суддя Цісельський О.В., м. Одеса, повний текст складено 12.07.2018 року

у справі № 916/838/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса

про стягнення штрафу в сумі 96 995 грн. 00 коп.

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман Донецької області звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса, в якій просило суд (з урахуванням клопотання про виправлення описки) стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області штраф за невірно зазначену масу вантажу в перевізному документі в сумі 96 995 грн. 00 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час комісійного зважування на 150 т. справних вагонних вагах вантажоодержувача з розчепленням вагону № 63423875, відправленого за накладною № 52588597, було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою в сторону зменшення, про що складено комерційний акт від 04.11.2017 року №484809/759.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі №916/838/18 (суддя Цісельський О.В.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман Донецької області штраф за невірно зазначену масу вантажу в перевізному документі в сумі 96 995 грн. 00 коп., а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що залізниця не зобовязана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Викладені у комерційних актах факти щодо справності вагону, відсутності дверей, закриття люків вагону та відсутності течі вантажу є беззаперечними доказами того, що маса вантажу була невірно зазначена саме вантажовідправником при відправленні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі № 916/838/18 і ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса до однократного розміру, а саме: 19399 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не зясовано, що мало місце саме недовантаження вантажу, а не перевантаження, а тому така обставина не привела до більшого зношення рухомого складу або можливості руйнації чи пошкодження вагону. Відтак, жодних збитків залізниці завдано не було і, відповідно, не могло бути завдано. Це також не могло призвести до сплати меншого розміру вартості перевезення вантажу, навпаки відповідачем оплачено вартість перевезення за більший розмір ваги, що вказаний в накладній. Тобто, відповідач поніс більші витрати за перевезення ніж повинен був. Однак судом першої інстанції зазначені обставини залишені без уваги.

В апеляційній скарзі вказано, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МЕТПРОМГРУП» не мало на меті умисного введення в оману та/або приховування інформації про вантаж, не мало на меті отримання жодної вигоди з такого обману, а навпаки відповідач поніс додаткові витрати.

Позивач власну правову позицію щодо апеляційної скарги в письмовому вигляді не виклав.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Приписи п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначають, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму (що станом на момент подання позову у даній справі складає 176 200 грн. 00 коп.).

В порядку спрощеного провадження за законом підлягають розгляду малозначні справи, і в даному випадку єдиним критерієм для такого розгляду є саме ціна позову.

Здійснивши аналіз вищезазначених норм Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку справа № 916/838/18 відповідає ознакам малозначної справи за законом, оскільки ціна позову складає 96 995 грн. 00 коп., у зв'язку з чим ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2018 року у справі № 916/838/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі № 916/838/18 і розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі № 916/838/18 є правомірним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області, Одеським апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини

Згідно з накладною від 25.10.2017 року № 52588597 зі станції Часів ОСОБА_2 регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Донецька залізниця на станцію Сартана регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця було відправлено вагон № 63423875 вантажем лом чорних металів.

04.11.2017 року на станції Сартана, на підставі комерційного акту від 01.11.2017 року №486202/127 станції Волноваха регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця було здійснено комісійне переважування зазначеного вагону складено комерційний акт.

Результат комісійного зважування зафіксовано в Журналі контрольного зважування вантажів від 03-04.11.2017 року.

Комерційний акт від 04.11.2017 року № 484809/759 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150 т справних вагонних вагах вантажоодержувача з розчепленням (держповірка 08.09.2017 року) вагону № 63423875, відправленого за накладною № 52588597 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою в сторону зменшення на 2900 кг.

Відповідно до накладної № 52588597 відправником вантажу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю МЕТПРОМГРУП, маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, що вбачається зі змісту графи 24 перевізного документу, завантаження проводилось вантажовідправником.

За неправильно вказану масу вантажу у накладних позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі пятикратної плати за всю відстань перевезення.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини

Частиною 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, що кореспондується з вимогами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського суду України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України останній визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 2.3. Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту передбачено право Залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ст 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правила оформлення перевізних документів затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138). Відповідно до п.п. 1.2, 2 Правил, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі "маса вантажу, визначена відправником" вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається відправником або залізницею. У графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Відповідно до п. 5.5 розділу 5 Правил якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми та комерційним актом.

Положеннями ст. 129 Статуту залізниць України визначено обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Штраф відповідно до ст. 118 Статуту стягується у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених позивачем в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що на станції Волноваха Донецької залізниці проведено контрольне зважування вагону № 63423875, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. За результатами перевірки станцією Волноваха Донецької залізниці складено комерційний акт від 01.11.2017 року № 486202/127, відповідно до якого зважування вагону №63423875 проводилось на справних 150-тонних вагонних вагах станції Волноваха Донецької залізниці (технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки № 21) та виявлено, що при переважуванні вага брутто складає 84 600 кг, тара з документа 6 3500 кг, нетто 60 600 кг, що менше ваги, зазначеної в документі на 2 900 кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що за документами значиться: лом чорних металів, навантаження в вагоні нижче бортів 10-30 см, вантаж накритий листами, маркований вапном. Вагон технічно справний, люки закриті, скручені дротом. На станцію Сартана прибув без охорони, переданий під охорону.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Вищенаведені норми свідчать про те, що залізниця не зобов'язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. Одночасно з цим, саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

При цьому, у накладній від 25.10.2017 року № 52588597 вказано, що правильність внесених до накладної відомостей підтверджено юристом Царан О.С. 25.10.2017 року.

Отже, факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній та відсутність ознак втрати або пошкодження вантажу під час перевезення встановлений згаданим вище комерційним актом.

Водночас, судова колегія зазначає, що у позовній заяві помилково вказано, що розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою становлять 2 400 кг, тоді як всіма матеріалами справи підтверджено, що різниця склала 2 900 кг.

Проте, з огляду на те, що розрахунок суми штрафу здійснюється, виходячи з провізної плати за накладною, а не масою вантажу, судова колегія не вбачає порушень в цій частині, які могли б бути підставою для скасування вірного рішення суду відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до п. 118, п. 122 Статуту залізниць України.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує факту невірного зазначення маси вантажу, а посилається тільки на зависоку суму штрафних санкцій і просить зменшити розмір штрафних санкцій до однократного розміру, а саме: 19 399 грн. 00 коп.

Відповідач зазначає, що у даному випадку мало місце недовантаження вантажу, а не перевантаження, тому, на думку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м. Одеса, збитків залізниці завдано не було.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений ст.ст. 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.

При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.

З урахуванням вказаних вище приписів чинного законодавства України, надавши оцінку обставинам, викладеним у клопотанні про зменшення розміру штрафу, встановивши відсутність доказів на підтвердження обставин, які мають істотне значення та які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафу (як-от: майновий стан сторін, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу), суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, і це є суб'єктивним правом суду при оцінці наданих доказів. Відмова суду у задоволенні даного клопотання не передбачена в якості підстав для скасування рішення суду у відповідності до норм ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, тому колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Переглядаючи у апеляційному порядку рішення Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі № 916/838/18, суд апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи не виявив порушення чи неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, які б призвели до прийняття Господарським судом Одеської області неправильного судового рішення у справі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі № 916/838/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "МЕТПРОМГРУП", м.Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі № 916/838/18 залишити без задоволення, рішення Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.07.2018 року у справі № 916/838/18 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_2