ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/6968/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

боржник - Державне підприємство "Укрветсанзавод",

представник - адвокат ОСОБА_4 (ордер на надання правової допомоги серії КВ №312955 від 20.01.2018)

ОСОБА_5, особисто

розпорядник майна - арбітражний керуючий Усачов Олег Миколайович

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 24.05.2018

у складі колегії суддів: Доманська М.Л. (головуючий), Мартюк А.І., Власов Ю.Л.

у справі № 910/6968/16

за заявою ОСОБА_5

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 24.06.2018 ОСОБА_5 звернувся безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 22.06.2018 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 у справі №910/6968/16 в порядку статей 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК України) та клопотав про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/6968/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 26.06.2018.

3. Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2018 поновлено ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі №910/6968/16 за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 та призначено її розгляд на 04.09.2018 о 09 год. 30 хв.

4. Державне підприємство "Укрветсанзавод" подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_5.

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень пункту 4 частини 1 статті 40, статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

6. Провадження у справі №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (далі - ДП "Укрветсанзавод", боржник), порушене ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), здійснюється на стадії розпорядження майном, введеної цією ж ухвалою місцевого господарського суду.

7. 19.06.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення №32720 про порушення справи про банкрутство ДП "Укрветсанзавод".

8. 18.05.2017 ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5.) звернувся до місцевого господарського суду з позовною заявою до ДП "Укрветсанзавод", в якій просив суд визнати його звільнення з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити на посаді першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод"; стягнути з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.11.2015 по день поновлення на роботі; стягнути з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.; зобов'язати відповідача повернути оригінал трудової книжки ОСОБА_5; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за період вимушеного прогулу.

9. 30.08.2017 до місцевого суду надійшли доповнення до позовної заяви ОСОБА_5, в яких позивач просив суд визнати його звільнення з роботи на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України незаконним та поновити на посаді першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод"; стягнути з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 42,12 грн.; стягнути з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.11.2015 по день фактичного розрахунку 16.12.2015 на суму 12 620, 37 грн.; стягнути з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2015 до 06.09.2017, що становить 286 283, 13 грн.; стягнути з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.; зобов'язати відповідача повернути оригінал трудової книжки ОСОБА_5; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за період вимушеного прогулу.

10. 09.10.2017 Господарський суд міста Києва заяву ОСОБА_5 задовольнив частково, визнав звільнення з роботи ОСОБА_5 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновив на роботі у ДП "Укрветсанзавод" на посаді першого заступника генерального директора; стягнув з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати зарплати в розмірі 42,12 грн.; стягнув з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середній заробіток за весь час затримки з 20.11.2015 по день фактичного розрахунку 16.12.2015, який становить 12 620, 37 грн.; стягнув з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2015 до 06.09.2017, що становить 286 283, 13 грн.; зобов'язав ДП "Укрветсанзавод" повернути оригінал трудової книжки ОСОБА_5; у задоволенні решти вимог відмовив; допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_5 на роботі у ДП "Укрветсанзавод" на посаді першого заступника генерального директора.

11. Розглянувши майновий спір між звільненим працівником - ОСОБА_5 та боржником-роботодавцем в межах справи №910/6968/16 про банкрутство ДП "Укрветсанзавод", місцевий суд встановив, що 04.08.2014 між сторонами спору виникли трудові правовідносини у зв'язку з працевлаштуванням позивача на посаді заступника генерального директора з маркетингу ДП "Укрветсанзавод"; 17.11.2014 ОСОБА_5 призначено на посаду першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод"; 29.05.2015 генеральним директором ДП "Укрветсанзавод" видано наказ №55-П/15 "Про зміни штатного розпису апарату управління підприємства", відповідно до якого посаду першого заступника генерального директора було скорочено з 10.08.2015, про що позивача письмово попереджено відповідачем 04.06.2015.

11.1. Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2015 ОСОБА_5 із займаної посади звільнений не був та продовжував виконувати свої трудові обов'язки за відсутності робочого місця у ДП "Укрветсанзавод"; 20.11.2015 позивача було звільнено відповідачем відповідно до наказу №275-к/15 від 20.11.2015 за прогул без поважних причин (пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України).

11.2. Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання звільнення ОСОБА_5 з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним та приймаючи рішення про його поновлення на посаді першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод", місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем, як роботодавцем, не доведено перед судом належними та достатніми доказами факту відсутності ОСОБА_5 на території ДП "Укрветсанзавод", а не лише на робочому місці в межах місця розташування підприємства, оскільки таке порушення працівником трудової дисципліни не може кваліфікуватися як прогул, що є підставою для звільнення з роботи відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем-роботодавцем не дотримано процедуру притягнення позивача, як працівника, до дисциплінарної відповідальності, визначеної статтею 148 КЗпП України, та порушено строки застосування до нього дисциплінарного стягнення безпосередньо після виявлення трудового проступку.

12. Місцевий господарський суд встановив, що у день звільнення 20.11.2015 відповідач обов'язку щодо видачі ОСОБА_5 оригіналу належно оформленої трудової книжки не виконав та на вимогу працівника відповідно до заяви від 16.12.2015 видав йому дублікат трудової книжки 17.12.2015, так як її оригінал було втрачено. Зазначені дії відповідача-роботодавця суд першої інстанції оцінив як такі, що не узгоджуються з вимогами статті 47 КЗпП України, у зв'язку з чим зобов'язав ДП "Укрветсанзавод" повернути ОСОБА_5 оригінал трудової книжки.

13. Місцевий господарський суд встановив обставини порушення відповідачем строків виплати заробітної плати при звільненні позивача та на підстав приписів статей 115, 116 КЗПп України дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при його звільненні за період з 20.11.2015 по 16.12.2015 в розмірі 12 620, 37 грн. та про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2015 по 06.09.2017 на загальну суму 286 283, 13 грн.

14. Також, суд першої інстанції погодився із сумою нарахованої ОСОБА_5 компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 42,12 грн., зважаючи на обставини затримки боржника з розрахунком за виплатами по заробітній платі при звільненні ОСОБА_5 з посади заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод" в період з 20.11.2015 по 16.12.2015.

15. Заявлені ОСОБА_5 вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 30 000 грн., завданої боржником-роботодавцем у зв'язку з його незаконним звільненням з роботи, місцевий господарський суд відхилив з огляду на недоведення заявником належними та достатніми доказами факту завдання йому моральних та/або фізичних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків внаслідок порушення боржником його права на працю.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

16. ДП "Укрветсанзавод" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2017, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи неповнотою дослідження судом першої інстанції обставин справи та порушенням трудового законодавства при розгляді майнового спору між ОСОБА_5 та боржником щодо поновлення звільненого працівника на роботі та виплату заборгованості по заробітній платі.

16.1. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив про прийняття місцевим господарським судом рішення про поновлення ОСОБА_5 на посаді першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод" з порушенням встановленого приписами статті 233 КЗпП України строку в один місяць на звернення працівника, який вважає своє звільнення незаконним, до суду з вимогою про його поновлення на роботі, так як ОСОБА_5 було звільнено відповідачем із займаної посади на підставі наказу №275-к/15 від 20.11.2015, копію якого позивач одержав 17.12.2015, а із позовною заявою про поновлення на роботі ОСОБА_5 звернувся лише у липні 2017 року, тобто зі спливом двох років з дня його звільнення відповідачем з роботи.

16.2. Відповідач доводив правомірність його дій щодо припинення трудових правовідносин з позивачем шляхом його звільнення із займаної посади за прогул, що підтверджується складеними відповідачем актами від 02.11.2015 та від 19.11.2015 про відсутність позивача на роботі та невиконання ним своїх трудових обов'язків, а також актом від 19.11.2015 про ненадання ОСОБА_5 письмового пояснення щодо його відсутності на роботі (робочому місці) впродовж як декількох годин, так і декількох робочих днів, що свідчить про факт прогулу як підставу для його звільнення на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України; при цьому, доказів перебування на роботі чи території підприємства-відповідача позивачем місцевому суду не надано.

16.3. ДП "Укрветсанзавод" зазначило, що в його діях, як роботодавця, немає порушень щодо строків проведення остаточного розрахунку із ОСОБА_5, як звільненим працівником, так як відповідач лише 16.12.2015 отримав заяву позивача про проведення з ним повного розрахунку та на наступний день - 17.12.2015 видав ОСОБА_5 трудову книжку та провів з ним розрахунок по заробітній платі, що відповідає приписам статті 116 КЗпП України щодо порядку проведення роботодавцем розрахунків із працівником, який був відсутній на роботі у день його звільнення.

17. 24.05.2018 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" задовольнив, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №910/6968/16 скасував, прийняв нове рішення, яким відмовив ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

18. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд не погодився із здійсненою судом першої інстанції оцінкою доказів у справі та з його висновками про незаконність дій відповідача-роботодавця щодо звільнення позивача із займаної посади за прогул, застосування до відповідача відповідальності за прострочення остаточного розрахунку з позивачем за виплатами по заробітній платі при його звільненні в порядку статі 117 КЗпП України, а також зобов'язання відповідача сплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходу у зв'язку із затримкою у виплаті зарплати та повернути позивачу оригінал його трудової книжки.

19. Апеляційним судом встановлено, що на підтвердження факту відсутності позивача на роботі (прогулу) як підстави для його звільнення із займаної посади у згідно з пункту 4 статті 40 КЗпП України відповідачем надано господарському суду акт ДП "Укрветсанзавод" від 19.11.2015 про ненадання ОСОБА_5 письмового пояснення з приводу його відсутності на роботі (прогулу), в якому зазначено, що 19.11.2015 о 12:15 ОСОБА_5 зобов'язано надати письмове пояснення про причини його відсутності на роботі за період з 08.06.2015 по 18.11.2015 (прогул без поважних причин), але ОСОБА_5 такого пояснення не надав; у даному акті зазначено, що ОСОБА_5 під час обідньої перерви залишив територію підприємства-боржника та до закінчення робочого дня (18:00) на роботі не з'являвся.

19.1. Суд апеляційної інстанції встановив, що 20.11.2015 ДП "Укрветсанзавод" складено акт про відсутність працівника на робочому місці, в якому зазначено, що ОСОБА_5, який обіймав посаду першого заступника генерального директора, був відсутній на робочому місці 20.11.2015 з 09:00 по 14:26. Також, до матеріалів справи долучено копію табеля обліку використання робочого часу за період з 01.11.2015 по 30.11.2015, з якого вбачається, що ОСОБА_5 був відсутній на роботі у даний період.

19.2. Апеляційним судом встановлено, що 20.11.2015 на підставі наказу №275-к/15 від 20.11.2015, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України, позивача було звільнено за прогул без поважних причин, з посиланням в наказі на Акти про відсутність на роботі ОСОБА_5 від 08.06.2015, 09.06.2015, 10.06.2015, 01.07.2015, 03.08.2015, 01.09.2015, 01.10.2015, 02.11.2015, 19.11.2015.

20. Надаючи оцінку правомірності дій відповідача щодо формулювання підстави звільнення ОСОБА_5 із займаної посади першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод" як "за прогул без поважних причин", апеляційний суд дійшов висновку, що з наданих відповідачем доказів на підтвердження факту недотримання позивачем трудової дисципліни вбачається неодноразове порушення ОСОБА_5 режиму робочого часу на ДП "Укрветсанзавод", що підпадає під ознаки прогулу, як відсутності працівника на роботі більше трьох годин без поважних причин, та є підставою для його звільнення на підставі пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

При цьому апеляційний суд не погодився з оцінкою доказів у справі, а зокрема, що відповідачем-боржником не надано належних доказів про відсутність працівника на роботі понад трьох годин. Апеляційним судом було прийнято до уваги табель виходу працівників на роботу з якого вбачалося, що за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 ОСОБА_5 був відсутній на роботі та йому проставлено відмітки про прогул: "пр". Також апеляційний суд прийняв до уваги, як належний доказ відсутності на роботі ОСОБА_5, Акт 19.11.2015 про те, що він під час обідньої перерви (13.00 - 13.45) залишив територію підприємства та до закінчення робочого дня (18.00) на роботі не з'являвся. Така оцінка доказів у їх сукупності дозволила апеляційному суду дійти висновку про наявність прогулів у ОСОБА_5 та обґрунтованість його звільнення за пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

21. Також апеляційний суд відмовив в частині вимог ОСОБА_5 про покладення на ДП "Укрветсанзавод" обов'язку з видачі йому оригіналу трудової книжки з огляду на встановлені обставини видачі йому відповідачем-роботодавцем 17.12.2015 в день остаточного розрахунку дубліката його трудової книжки, оригінал якої було втрачено, про що відповідачем зазначено в апеляційній скарзі та не спростовано в ході апеляційного провадження.

Дії відповідача з видачі ОСОБА_5 дубліката трудової книжки апеляційний суд оцінив як такі, що в цілому відповідають приписам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, якою визначено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику дублікат його трудової книжки, якщо її оригінал було втрачено. При цьому, судом апеляційної інстанції не встановлено наявності у ОСОБА_5 заперечень щодо невідповідності інформації, зазначеної в дублікаті виданої йому відповідачем трудової книжки, її оригіналу.

22. Відмовляючи в позові ОСОБА_5 про стягнення з ДП "Укрветсанзавод" нарахованого ним середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 20.11.2015 по 16.12.2015 на суму 12 620, 37 грн., суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт відсутності ОСОБА_5 на роботі в день його звільнення 20.11.2015, у зв'язку з чим відповідач, як роботодавець, повідомив позивача листом від 20.11.2015 №86-1/15-554 про звільнення, у відповідь на що позивач, як звільнений працівник, подав до ДП "Укрветсанзавод" заяву про видачу йому трудової книжки та здійснення з ним остаточного розрахунку, що здійснено боржником з дотриманням частини 1 статті 116 КЗпП України.

Апеляційним судом встановлено факт проведення ДП "Укрветсанзавод" повного розрахунку із ОСОБА_5 за виплатами із заробітної плати 17.12.2015, тобто на наступний день після звернення працівника до роботодавця з вимогою про розрахунок. Зазначене виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за порушення строків виплати заробітної плати звільненому працівнику на підставі статей 116, 117 КЗпП України.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (позивач у справі)

23. Скаржник аргументував, що судом апеляційної інстанцій надано помилкову оцінку діям ОСОБА_5 щодо його відсутності на робочому місці за даними складеного відповідачем-роботодавцем акта від 19.11.2015, так як позивач обіймав посаду першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод", а тому зважаючи на характер виконуваної ним роботи не мав обов'язку щодо фіксації свого приходу та відходу з роботи в журналі контролю прибуття на роботу на ДП "Укрветсанзавод"; при цьому, до обов'язків позивача входила робота з 18 філіями ДП "Укрветсанзавод", які розташовані у 15-х регіонах України, а тому не мав обов'язку щодо постійного перебування на робочому місці у години робочого часу на ДП "Укрветсанзавод".

24. Скаржник доводив порушення керівництвом ДП "Укрветсанзавод" його трудових прав у зв'язку із незаконним звільненням із займаної посади з формулюванням підстав звільнення "прогул без поважних причин", так як така підстава звільнення може бути застосована лише у раз відсутності працівника без поважних причин на роботі, а не на робочому місці в межах місця праці.

25. Скаржник зазначив, що в порушення вимог статті 116 КЗпП України відповідач провів з позивачем остаточний розрахунок лише 16.12.2015, тоді як звільнення відбулося на підставі наказу відповідача 20.11.2015, а, відтак, апеляційним судом безпідставно відмовлено позивачу у стягненні з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 20.11.2015 по 16.12.2015 в порядку статті 117 КЗпП України.

26. Скаржник вважає помилковими твердження відповідача про видачу позивачу трудової книжки при звільненні, так як 17.12.2015 при проведенні розрахунку ДП "Укрветсанзавод" було видано ОСОБА_5 дублікат його трудової книжки.

Доводи інших учасників справи

27. ДП "Укрветсанзавод" у відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_5 заперечувало доводи позивача про неналежну оцінку апеляційним судом доказів у справі та погодилося з висновками суду апеляційної інстанції необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод".

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

28. Кодекс законів про працю України

Частина 1 статті 40 - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 4 цієї статті).

Частина 1 статті 47 - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина 1 статті 48 - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Стаття 57 - час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Частина 1 статті 94 - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частина 1 статті 116 - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частина 1 статті 117 - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стаття 139 - працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

29. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство)

Стаття 1 - банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

30. Господарський процесуальний кодекс України в редакції з 15.12.2017

Частини 1, 4 статті 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

31. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні (ухвалі) або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку апеляційним судом обставин звільнення ОСОБА_5 із займаної посади за прогул без поважних причин. Разом з тим, доводи позивача про порушення апеляційним судом приписів статей 40, 116 КЗпП України колегія суддів Верховного Суду вважає прийнятними.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій

32. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".

33. Статтею 4-1 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 18.05.2017 ОСОБА_5 з позовними вимогами до ДП "Укрветсанзавод" в межах справи про банкрутство №910/6968/16, передбачено дві форми судового процесу - позовне провадження, яке передбачає розгляд справ судом на засадах змагальності, та провадження у справі про банкрутство, що здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.

Статтею 12 ГПК України в редакції станом на 18.05.2017 розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, віднесено до підвідомчості господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 16 ГПК України (в зазначеній редакції) справи у майнових спорах до боржника віднесено до виключної компетенції господарського суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Отже, розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки результат розгляду вимог майнового характеру до відповідача-боржника, в тому числі щодо поновлення на роботі звільненого працівника та виплати заборгованості по заробітній платі, може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.

34. Судами встановлено, що в межах справи №910/6968/16 про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_5 заявлено вимоги до боржника про його поновлення на роботі та стягнення 12 620, 37 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.11.2015 по 16.12.2015, розрахованого на підставі статей 116, 117 КЗпП України, а також 42,12 грн. компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати зарплати, 286 283, 13 грн. середньомісячної зарплати за час вимушеного прогулу за період з 20.11.2015 по 06.09.2017, 30 000 грн. моральної шкоди з посиланням на порушення боржником його права на своєчасний розрахунок при звільненні із займаної посади першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу №275-к/15 від 20.11.2015.

35. Задовольняючи вимоги ОСОБА_5 в частині його поновлення на роботі як незаконно звільнено працівника на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, місцевий суд виходив з того, що відповідачем-роботодавцем не надано суду доказів відсутності позивача-працівника на території ДП "Укрветсанзавод" та невиконання ним своїх трудових обов'язків, а відтак, не доведено факту вчинення ОСОБА_5 такого порушення трудової дисципліни як прогул без поважних причин, що могло б мати наслідки його звільнення згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

36. Апеляційний суд, керуючись наданими йому статтею 269 ГПК України в редакції з 15.12.2017 повноваженнями щодо перегляду справи в апеляційному порядку, оцінив викладені в апеляційній скарзі доводи ДП "Укрветсанзавод" про складення відповідачем актів від 02.11.2015 та від 19.11.2015, в яких зафіксовано відсутність ОСОБА_5 на роботі як протягом декількох годин, так і декількох робочих днів, як такі, що підтверджують вчинення ОСОБА_5 трудового правопорушення у вигляді прогулу без поважних причин та дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_5 із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

37. Оцінюючи прийняте судом апеляційної інстанції рішення в частині відмови в поновленні ОСОБА_5 на посаді першого заступника генерального директора ДП "Укрветсанзавод" через призму застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Суд зазначає, що в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" визначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи повноту дослідження судом апеляційної інстанції обставин звільнення ОСОБА_5 із займаної посади за прогул без поважних причин та обґрунтування рішення апеляційного суду про відмову в його поновленні на роботі, Суд погоджується з виконанням апеляційним судом обов'язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування постанови апеляційного суду в цій частині.

38. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з ДП "Укрветсанзавод" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.11.2015 по 16.12.2015 та компенсації втрати частини доходу у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, апеляційний суд виходив із встановлених обставин звільнення ОСОБА_5 із займаної посади на підставі наказу №275-к2/15 від 20.11.2015, про що працівника було повідомлено листом №86-1/15-554 від 20.11.2015 та запропоновано забрати трудову книжку у відповідача-роботодавця, так як у день звільнення 20.11.2015 ОСОБА_5 був відсутній на робочому місці; заяву про проведення повного розрахунку по заробітній платі позивач пред'явив відповідачу 16.12.2015; 17.12.2015 відповідач видав ОСОБА_5 дублікат його трудової книжки, так як її оригінал втрачено, та провів повний розрахунок із звільненим працівником.

39. Аналіз приписів статей 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. При цьому, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиконання такого обов'язку з вини роботодавця, у працівника виникає право вимагати виплати йому роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період триваючого порушення роботодавцем права працівника на оплату праці. Отже, до предмета доказування при розгляді зазначеного спору входять такі юридичні факти, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та проведення роботодавцем остаточного розрахунку із звільненим працівником. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 у справі №6-15цс13.

40. З огляду на встановлені апеляційним судом обставини відсутності ОСОБА_5 на роботі в день його звільнення 20.11.2015, пред'явлення ним вимоги про повний розрахунок до ДП "Укрветсанзавод" 16.12.2015 та проведення відповідачем такого розрахунку із звільненим працівником 17.12.2015, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення із ДП "Укрветсанзавод" середнього заробітку ОСОБА_5 за період з 20.11.2015 по 16.12.2015 в порядку статті 117 КЗпП України, так як у спірний період відповідач не допустив прострочення щодо остаточного розрахунку із заявником.

41. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію постановленого апеляційним судом рішення крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд також зазначає, що обґрунтування відхилення доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 здійснено апеляційним судом з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

42. Доводи скаржника відповідно до пунктів 23-26 мотивувальної частини даної постанови Суд вважає необґрунтованими, як такі що зводяться до переконання касаційного суду здійснити переоцінку фактичних обставин справи, яким була дана відповідна оцінка апеляційним судом, що виходить за межі повноважень касаційного суду згідно із статтею 300 ГПК України. Також, вони спростовуються висновками пунктів 32-41 мотивувальної частини цієї постанови про правильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_5 та залишення без змін оскаржуваної постанови апеляційного суду від 24.05.2018 як такої, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В. Судові витрати

44. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін постанови суду апеляційної інстанції, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 у справі №910/6968/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк