ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.09.2018 Справа № 920/431/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Сопяненко О.Ю., при секретарі судового засідання Середі І.Г., розглянувши матеріали справи № 920/431/18

за позовом: Комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради, м.Суми

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, м.Суми

про стягнення 253 440,38 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2,

Суть спору: відповідно до вимог позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті пені 148 022 грн. 54 коп., 21 199 грн. 21 коп. 3% річних, 84 218 грн. 63 коп. інфляційних нарахувань, а також 3 801 грн. 60 коп. судового збору.

Ухвалою господарського суду від 12.06.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.07.2018.

В липні 2018 до господарського суду надійшла заява № 22/4884 від 13.07.2018 КП «Міськводоканал» про залишення позову без розгляду в частині стягнення 3%; річних та інфляційних нарахувань.

Ухвалою господарського суду від 08.08.2018 підготовче засідання призначено на 30.08.2018.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням № 18-7/1153 від 27.08.2018 про зменшення розміру неустойки.

В судовому засіданні 30.08.2018 оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 06.09.2018.

В судовому засіданні представник позивача підтримав поданий позов в частині стягнення пені та судового збору та підтримав заяву про залишення без розгляду позову в частині стягнення 3%; річних та інфляційних нарахувань.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву про зменшення розміру неустойки.

Представник позивача залишив розгляд заяви відповідача про зменшення розміру неустойки на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

Відповідно до ст. 183 ГПК України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників прави, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Позивач підтримує позовні вимоги, повідомив про всі обставини справи, які йому відомі, надав всі докази, на які посилається у позові, проти мирного врегулювання спору заперечує. Судові витрати складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 801,60 грн., інші не заявлялись. Додаткових заяв та клопотань позивач не має.

Таким чином, у підготовчому засіданні 06.09.2018 судом зясовано всі питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про доцільність закінчення підготовчого провадження у даній справі та перехід до розгляду справи по суті.

З поданих документів вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 3906 від 01.07.2015 про надання послуг з централізованого постачання холодної води.

Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець КП "Міськводоканал" Сумської міської ради взяв на себе зобов'язання своєчасно надавати споживачу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані йому послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Згідно п.п. 3.1., 3.2.вищезазначеного договору розрахунковим періодом по договору є календарний місяць. Між сторонами застосовується щомісячна система оплати послуг з централізованого постачання холодної води, платежі вносяться Споживачем не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються у безготівковій формі на банківський рахунок Виконавця.

Відповідно до п.п. 3.5., 3.6., 3.7., 3.8. вищезазначеного договору інформація про фактичний обсяг поставленої кінцевим споживачем, у звітному періоді, гарячої води передається Споживачем на адресу Виконавця у строк до 27 числа поточного місяця. Зазначена інформація є підставою для складання Сторонами актів приймання -передачі послуг з централізованого постачання холодної води у розрахунковому періоді.

На підставі отриманої від Споживача інформації, Виконавець повинен складати двосторонній акт приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води, який є підставою для проведення розрахунків та відображення даних у бухгалтерському та податковому обліку Сторін.

Виконавець на пізніше 3-го числа місяця , наступного за розрахунковим, надає Споживачу підписаний зі своєї сторони та скріплений печаткою акт звіряння розрахунків та акт приймання-передачі наданих послуг. Споживач, протягом 3-х робочих днів з дати одержання зазначених у цьому пункті документів, підписує, скріплює печаткою та повертає Виконавцю по одному примірнику підписаних актів.

У разі незгоди з кількістю (обсягом) та вартістю наданих послуг, визначених в актах, споживач зобов'язаний у триденний термін з дати їх отримання, надати Виконавцю обгрунтовані письмові заперечення.

Так, на виконання умов договору сторонами підписано акти приймання - передачі послуг з централізованого постачання холодної води.

Рахунки на оплату послуг направлено відповідачу супровідними листами від 04.05.2017 № 24/2949, від 12.06.2017 № 24/3756, від 11.07.2017 № 24/4346, від 08.08.2017 № 24/5126 від 21.09.2017 № 24/6180, від 09.10.2017 р. № 24/6579, від 09.11.2017 р. № 24/8048, від 11.12. 2017 № 24/8960, від 11.01.2018 № 24/175, від 07.02.2018 № 24/876, від 07.03.2018 № 24/1596, які вручені через канцелярію ПАТ "Сумське НВО".

Однак, відповідач порушив умови Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.07.2015 р. № 3906 щодо сплати за отримані послуги в термін визначений договором, а саме п. 3.1.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язк

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов'язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В порушення вимог чинного законодавства та умов договору відповідач свої зобов'язання в термін визначений договором від 01.07.2015 р. № 3906 не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості по водопостачанню, розрахунком пені, розрахунком 3% річних, розрахунком інфляційних нарахувань та заявою про залік зустрічних однорідних вимог від 31.05.2017 р. № 22/3591; платіжним дорученням № 25086 від 17.10.2017 р., платіжним дорученням № 27444 від 29.11.2017 р., платіжним дорученням № 27443 від 29.11.2017 р., платіжним дорученням № 28101 від 15.12.2017 р., платіжним дорученням № 28277 від 20.12.2017 р., платіжним дорученням № 28276 від 20.12.2017 р., платіжним дорученням № 28770 від 28.12.2017 р., платіжним дорученням № 28742 від 28.12.2017 р., платіжним дорученням № 28769 від 28.12.2017 р., платіжним дорученням № 28741 від 28.12.2017р., платіжним дорученням № 28771 від 28.12.2017 р., заявою про залік зустрічних однорідних вимог від 22.12.2017 р. № 22/10260, заявою про залік зустрічних однорідних вимог від 24.01.2018 р. № 21/432, заявою про залік зустрічних однорідних вимог від 23.02.2018 р. № 21/1275,платіжним дорученням № 30529 від 20.02.2018 р., платіжним дорученням № 30814 від 26.02.2018 р., платіжним дорученням № 31589 від 16.03.2018 р.

Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 1 і п. 2 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач вказує, що на час звернення до суду з позовом, заборгованість ПАТ "Сумське НВО" за послуги з централізованого постачання холодної води перед КП "Міськводоканал" Сумської міської ради по договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.07.2015 № 3906, за період з квітня 2017 р. по лютий 2018 р. в розмірі 430 704,97 грн. сплачена.

Відповідно до п. 5.2.2. договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води від 01.07.2015 № 3906 та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 № 543 за несвоєчасне внесення платежів за послуги відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Сума нарахованої пені складає 148 022 грн. 54 коп., що підтверджується детальним розрахунком. Розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог статті 232 ГК України.

Проте, як зазначалося вище, відповідач звернувся до суду з клопотанням № 18-7/1153 від 27.08.2018 про зменшення розміру неустойки, яка мотивована тим, що відповідно до ст. 233 ГК України суд при прийнятті рішення про зменшення штрафних санкцій бере до уваги ступінь виконання зобовязань боржником.

Відповідач наголошує на тому, що сума основного боргу за договором була сплачена в повному обсязі у добровільному порядку. При цьому підприємство відповідача знаходиться у складному економічному стані. Розрахунки за договором проводились відповідачем періодично в строки, встановлені договором, прострочення на 7 та 5 календарних днів відбулося з оплати по актам приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води від 30.11.2017 та від 30.01.2018. Відповідач вказує, що у відповідності до бухгалтерської звітності за перше півріччя 2018 чистий збиток ПАТ «Сумське НВО» склав 406 396 000,00 грн. Заборгованість з виплати заробітної плати перед працівниками підприємства наявна за сім календарних місяців, оскільки основна частина продукції товариства постачалась субєктам господарювання резидентам Російської Федерації, проте, з 2015 року товариство припинило постачання продукції власного виробництва до вказаної держави, у звязку зі збройною агресією Росії.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції є надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства та дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру пені на 25%, яка підлягає стягненнб з відповідача, враховуючи сплату відповідачем суми основного бопгу за договором, значний обсяз заборгованості відповідача по виплаті заробітної плати працівникам та наявний борг споживачів перед ПАТ «Сумське НВО» за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання .

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не виконані умови Договору від 01.07.2015 № 3906 щодо своєчасної оплати за надані послуг з централізованого постачання холодної води, він зобов'язаний сплатити на користь Позивача три відсотки річних та інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, відповідачу згідно зі ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних від простроченої суми, що складає 21 199 грн. 21 коп., та інфляційні нарахування в сумі 84 218 грн. 63 коп., що підтверджується детальними розрахунками.

Як зазначалося вище, до господарського суду надійшла заява № 22/4884 від 13.07.2018 КП «Міськводоканал» про залишення позову без розгляду в частині стягнення 3% річних в сумі 21 199,21 грн. та 84 218,63 грн. інфляційних нарахувань.

Згідно з п.5 ч. 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що повноважний представник позивача подав заяву про залишення позовної заяви в частині нарахованих 3% річних в сумі 21 199,21 грн. та інфляційних в сумі 84 218,63 грн. без розгляду, суд вважає за доцільне задовольнити дану заяву та залишити без розгляду позовну заяву № 22/4043 від 06.06.2018 Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради в частині стягнення 3%; річних та інфляційних нарахувань на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

У звязку з викладеним, суд дійшов висновку про повернення з державного бюджету України позивачу 1 900,80 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 2718 від 08.06.2018.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, позивач подав суду належні докази, які обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію, тому вимоги позивача визнаються судом правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню в сумі 111 016,90 грн. пені.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються, у разі частового задоволення позову, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 129, 182, 232, 237, 238, 240, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, Білопільський шлях, 9, ) 111 016,90 грн. пені, нарахованої за Договором № 3906 від 01.07.2015 про надання послуг з централізованого постачання холодної води; 1 900,80 грн. судового збору.

3. Заяву № 22/4884 від 13.07.2018 КП «Міськводоканал» про залишення позову без розгляду в частині стягнення 3%; річних та інфляційних нарахувань задовольнити.

4. Позовну заяву № 22/4043 від 06.06.2018 Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань залишити без розгляду.

5. Повернути Комунальному підприємству «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, Білопільський шлях, 9, ) з державного бюджету України (отримувач УК у м. Сумах /м. Суми/ 21081100, , МФО 837013 банк отримувач ГУДКСУ у Сумській області, рахунок № 3002, код класифікації доходів бюджету 21081100) 1 900,80 грн. сплаченого судового збору, згідно платіжного доручення № 2718 від 08.06.2018.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11.09.2018

Суддя О.Ю. Сопяненко