КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2018 р. Справа№ 910/22695/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 13.09.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дочірнього підприємства „Спецінвест"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 19.06.2018 (повний текст складено 03.07.2018)

за скаргою Дочірнього підприємства "Спецінвест"

на дії відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області

у справі №910/22695/13 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "АЙБОКС БАНК"

до Дочірнього підприємства "Спецінвест"

за участю третьої особи Дочірнього підприємства "Автопрокат"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Спецінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27.03.2018р. ВП №52200767 у справі №910/22695/13.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області протиправно винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 27.03.2018р. ВП №52200767, оскільки стягувач звернувся до відділу примусового виконання рішень із заявою про повернення виконавчого документа, в зв'язку з чим 27.03.2018р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі заяви стягувача. Скаржник зазначає, що фактичного стягнення з ДП "Спецінвест" не відбулось, майно стягувачу передано не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Дочірнє підприємство „Спецінвест" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі №910/22695/13 та прийняти нове, яким скаргу Дочірнього підприємства „Спецінвест" задовольнити.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з огляду на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Також скаржник зазначив, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків від суми, що фактично стягнута, повернута або від вартості майна боржника. У зв'язку з тим, що кошти не стягувались, а майно не передавалось то у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2018 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Спецінвест" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі №910/22695/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Гончарова С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2018 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Спецінвест" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі №910/22695/13 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

08.08.2018 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 відновлено Дочірньому підприємству „Спецінвест" строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі №910/22695/13. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства „Спецінвест" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі №910/22695/13, призначено справу до розгляду на 04.09.2018

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Куксова В.В. 04.09.2018 у відпустці, розгляд справи не відбувся.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду у справі №910/22695/13 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/22695/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Куксов В.В., судді: Чорна Л.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2018 призначено справу до розгляду на 13.09.2018.

В судове засідання 13.09.2018 відділ примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа своїх представників не направили, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином.

В судовому засіданні 13.09.2018 представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі №910/22695/13 та прийняти нове рішення, яким скаргу Дочірнього підприємства „Спецінвест" задовольнити.

В судовому засіданні 13.09.2018 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням пояснень на апеляційну скаргу поданих під час апеляційного провадження, та просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі № 910/22695/13 залишити без змін.

Відповідно до ч. ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, судова колегія вважає можливе розглянути справу за відсутності представників відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області, третьої особи за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2014 у справі №910/22695/13, залишеним без змін Постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2014, стягнуто з Дочірнього підприємства "Спецінвест" на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний комерційний банк" заборгованість за кредитним договором №169/2008 від 26.12.2008 року в сумі 6 243 986,35 грн., в тому числі 4 880 000,00 грн. заборгованості за кредитною лінією, 379 236,16 грн. пені за прострочення повернення основної заборгованості за кредитною лінією, 913 012,96 грн. заборгованості за процентами, 70 952,36 грн. пені за прострочення сплати процентів, 728,27 грн. комісії за моніторинг застави, 56,60 грн. пені за прострочення сплати комісії за моніторинг застави шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором за реєстровим №9125 від 26.12.2008 року, а саме нерухоме майно: Садовий будинок, що розташований за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гнідин, "Калина" садівницьке товариство, буд. 36; земельну ділянку, площею 0,2400 га., розташована за адресою: Київська область Бориспільський район Гнідинська сільська рада Садове товариство "Калина" (надалі - Земельна ділянка) надана для ведення садівництва (кадастровий №:04:002:0213, належить Іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 24.11.2006 (Серія ЯД №669247) на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною не нижче: для садового будинку загальною площею 196,1 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гнідин, "Калина" садівницьке товариство, буд.36, - 501 240,00 грн. з урахуванням ПДВ; для земельної ділянки, площею 0,2400 га., розташованої за адресою: Київська область Бориспільський район Гнідинська сільська рада Садове товариство "Калина" - 588 200,00 грн. без урахування ПДВ. Стягнуто з дочірнього підприємства "Спецінвест" на користь публічного акціонерного товариства "Аграрний комерційний банк" 68 820,00 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано накази №910/22695/13 від 17.07.2014.

13.09.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52200767.

15.03.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про зміну назви стягувача з Публічного акціонерного товариства "Аграрний комерційний Банк" на Публічне акціонерне товариство "Айбокс Банк".

12.06.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про призначення (залучення) суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

27.06.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

23.03.2018 стягувачем подано заяву від 22.03.2018 за вих. №629/12-6/6-01 про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

27.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

27.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 624398,63 грн., а саме десяти відсотків від суми заборгованості (6243986,35 грн.) за вище зазначеним документом в рахунок погашення якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п.3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, нормами Закону України "Про виконавче провадження" передбачені випадки, за наявності яких на державного виконавця законом покладено обов'язок прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, незалежно від фактичної реалізації виконання рішення суду, зокрема, у випадку повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що як вбачається з інформаційної довідки про хід виконавчого провадження, вищевказаний наказ повернутий стягувачеві за його заявою, кошти за вказаним виконавчим документом з відповідача не стягувались. А з огляду на положення частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків від суми, що фактично стягнута, повернута або від вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, а отже виконавчий збір відсутній.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що спір у справі стосується оскарження ДП «Спецінвест» дій ДВС щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27.03.2018 ВП №52200767 та визнання цієї постанови недійсною.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 названого Кодексу визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першій статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду даної справи учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом №1404-VIII, згідно з частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Колегія суддів зазначає, що з наведених норм права можна зробити висновок, що Законом №1404-VIII встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ДП «Спецінвест» на дії відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо визнання недійсною постанови цього відділу про стягнення виконавчого збору не звернув уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства, тому припустився порушення відповідних норм процесуального права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15 та у постанові об'єднаної палати Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №34/559.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 278 судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвалу суду першої інстанції та закриття провадження у справі за скаргою ДП «Спецінвест» на дії відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 278, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Спецінвест" - задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі №910/22695/13 - скасувати.

Провадження у справі №910/22695/13 за скаргою Дочірнього підприємства „Спецінвест" на дії відділу примусового виконання рішень управління юстиції у Київській області Головного територіального управління юстиції у Київській області закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. ст. 286-290 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.09.2018.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

Л.В. Чорна