ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018

справа № 908/76/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівЧернота Л.Ф. (доповідач) Зубченко І.В., Попков Д.О.
без повідомлення учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області
від ухваленого 18.05.2018 року (повне рішення складено 25.05.2018 р.) у м. Запоріжжі
у справі№908/76/18 (суддя - Н.Г. Зінченко)
за позовомКомунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», м. Запоріжжя
до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі Філії «Запорізька дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор», м. Запоріжжя
про стягнення 102 899,46 грн.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 р. Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» звернулось до Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги» в особі Філії «Запорізька дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор», м. Запоріжжя про стягнення збитків у розмірі 102 899,46 грн. (том 1, а.с.4-7).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, КП «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» зазначає, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, що є протиправними діями відповідача у сфері господарювання, які завдали позивачу збитків у вигляді зайво сплаченої суми ПДВ.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 р. (повне рішення складено 25.05.2018 р.) по справі №908/76/18 у задоволенні позову Коммунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя до Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Запорізька дорожньо-есплуатаціна дільниця" ДП "Запорізький облавтодор", м. Запоріжжя відмовлено повністю (том 1, а.с.193-196).

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що визначена позивачем сума неотриманого податкового кредиту в розмірі 102 899,46 грн., не є реальними збитками в розумінні вимог цивільного (господарського) законодавства. Оскільки, відшкодування податку на додану вартість здійснюється державою в податкових правовідносинах між позивачем та державою, а об'єкт дослідження зводиться до з'ясування дотримання відповідачем вимог податкового законодавства щодо належного (своєчасного) оформлення податкових накладних. Їх офіційної реєстрації та наявності чи відсутності у позивача можливості відшкодувати податковий кредит. Тобто, об'єкт дослідження не знаходиться в площині цивільно-правових (господарсько-правових) відносин.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою №799 від 11.06.2018 р., в якій останній просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 р. по справі №908/76/18 скасувати, позов задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача (том 1, а.с.227-236).

В обґрунтування поданої апеляційної скарги останній посилається на те, що рішенням суду першої інстанції були допущені недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт вважає, що фактично суд першої інстанції в обґрунтування рішення врахував лише правову позицію відповідача, повністю відхилив правові норми та документи, на які посилався позивач. На думку позивача, позиція суду першої інстанції свідчить про нерозуміння судом суті спірного питання. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем лише порушені його власні податкові зобов'язання перед державою, однак позивач не погоджується з такою позицією, вважає, що це не впливає на права та законні інтереси позивача.

Відзначає, що поза увагою суду залишено те, що не складання та не реєстрація податкових накладних є не лише порушенням відповідачем норм податкового законодавства (за що він повинен нести відповідальність перед державою і це дійсно є податковими правовідносинами між відповідачем та державою), але і порушенням умов договору, якими передбачений обов'язок відповідача надати позивачу податкові накладні, які повинні бути зареєстровані.

Вважає, що відповідач не виконав передбачених договором дій. Відтак, на думку апелянта це є порушенням господарського зобов'язання.

Також, скаржник зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач поніс реальні збитки на суму 102 899,46 грн. Визначає, наявність повного складу цивільного правопорушення: а саме, протиправна поведінка, дії та бездіяльність відповідача, шкідливий зв'язок між поведінкою відповідача та збитками позивача, вина правопорушника - відповідача.

За результатами автоматизованого розподілу справи від 19.06.2018 р. було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя - доповідач) Чернота Л.Ф., судді Зубченко І.В., Попков Д.О. (том 1, а.с.203).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.06.2018 р., керуючись ст.ст. 174,234,235,258,260 Господарського процесуального кодексу України апеляційну скаргу Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 р. (повне рішення складено 25.05.2018 р.) по справі № 908/76/18 було залишено без руху. Зобов'язано Комунальне підприємство "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали, встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати докази надсилання копії апеляційної скарги №799 від 11.06.2018 р. та доданих до неї документів на адресу Філії "Запорізька дорожньо-есплуатаційна дільниця" ДП "Запорізький облавтодор" (69060, м. Запоріжжя, вул. горна, буд. 1) у відповідності до вимог ст. 259 Господарського процесуального кодексу України; слатити судовий збір у розмірі 243,00 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 по справі №908/76/18 та надати Донецькому апеляційному господарському суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору (том 1, а.с.204-205).

10.07.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суді від Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» на виконання ухвали суду від 23.06.2018 р. надіслав заву №883 від 06.07.2018 р. (з додатками) про усунення недоліків. Судова колегія розглянула та долучила до матеріалів справи дану заяву (том 1, а.с.207-221).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 р., керуючись ст.ст. 234, 235, 258, 262, 263, 268, 270 Господарського процесуального кодексу України було відкрито апеляційне провадження у справі № 908/76/18. Зобов'язано відповідача до 30.07.2018 р. включно надати суду відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі. Розгляд справи № 908/76/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 (повне рішення складено 25.05.2018) розпочато з 31.07.2018 року без повідомлення учасників справи (том 1, а.с.225-226).

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду №574/2018 від 16.07.2018 р. на підставі службової записки головуючого )судді-доповідача) Черноти Л.Ф. від 16.07.2018 р. у зв'язку з перебуванням у відпустці судді зі складу колегії Попкова Д.О., для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, відповідно до Прикінцевих положень Змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (у редакції рішення від 02 березня 2018 року № 17), на підставі пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції від 15.09.2016 року), п.11.1, 11.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/76/18 (том 1, а.с.223-224).

26.07.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання б/н, б/д від Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», в якому останній просить зупинити провадження по справі до вирішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду справи №917/877/17 (том 1, а.с. 244-249).

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду №665/2018 від 30.07.2018 р. з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду апеляційної скарги, на підставі службової записки головуючого судді (судді-доповідача) Черноти Л.Ф. від 30.07.2018 р. у зв'язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею зі складу колегії Стойкою О.В. (перебування у відпустці на день розгляду справи - 30.07.2018 р.), відповідно до Прикінцевих положень Змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (у редакції рішення від 02 березня 2018 року № 17), на підставі пунктів 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (у редакції від 15.09.2016 року), п.11.1, 11.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/76/18 (том 2, а.с.1,2).

31.07.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від ДП Запорізький облавтодор ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», м. Запоріжжя надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та незаконною, а тому має бути відхилена судом апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі та без змін, як таке, що прийняте у повній відповідності вимогам матеріального та процесуального права (том 2, а.с.3-10). Судова колегія розглянула вищенаведений відзив та долучила його до матеріалів справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018 р., керуючись ст.ст. п.7, ч.1 ст.228, п.11 ч.1 ст.229, ст.234,235 Господарського процесуального кодексу України Клопотання Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, про зупинення провадження у справі №908/76/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 (повне рішення складено 25.05.2018) до вирішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №917/877/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Полтавобленерго" на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 р., задоволено.

Зупинено провадження у справі №908/76/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 (повне рішення складено 25.05.2018) до вирішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №917/877/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Полтавобленерго" на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 р. (том 2, а.с.12-14).

03.09.2018 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від КП «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», м. Запоріжжя надійшло клопотання б/н, б/д (з додатками), в якому останній просить у зв'язку із закінченням справи №917/877/17 Верховним судом визначена правова позиція по спірному питанню, позивач вважає, що відпали перепони для подальшого розгляду справи №908/76/18, у зв'язку із цим просить відновити розгляд справи №908/76/18 (том 2, а.с.16-23).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 р., керуючись ст.ст. 230, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі №908/76/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 (повне рішення складено 25.05.2018) поновлено. Продовжено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів", м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 (повне рішення складено 25.05.2018) у справі № 908/76/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а.с.25-26).

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинної з 15.12.2017р.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" (який набрав чинності 16.01.2018р. (офіційне опублікування в Офіційному віснику України, 2018, №5) відповідно до пп.6 п.161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, ч.3 ст.19, ч.3 ст.26 та п.40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було постановлено про ліквідацію, зокрема, Донецького апеляційного господарського суду та утворення Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з п.3 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд продовжує здійснювати свої повноваження до утворення апеляційного суду, який забезпечує здійснення правосуддя у відповідному апеляційному окрузі, та до дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що відповідного клопотання від учасників справи не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», м. Запоріжжя з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Частиною 13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

27.02.2014 р. між Коммунальним підприємством "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (покупець) та Дочірнім підприємством "Запорізький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі Філії "Запорізька дорожньо-есплуатаціна дільниця" ДП "Запорізький облавтодор" (постачальник) укладений Договір №27-14. За умовами договору відповідач (постачальник) зобов'язується передати, а позивач (покупець) зобов'язується прийняти та оплатити бітум БНД 60/90 та асфальтобетон Б2 (далі товар) згідно накладних на умовах передбачених договором.

Пунктом 5.1.1 договору врегульовано, що постачальник зобов'язується передати покупцю разом з товаром, сертифікат якості на товар, видаткову накладну та податкову накладну.

Строк дії договору встановлюється з моменту його підписання та діє до 31.12.2018 р., відповідно до п. 9.1 договору.

На виконання умов договору, протягом лютого - квітня 2016 р., відповідачем поставлено позивачу товар, передбачений умовами договору, що підтверджується копіями видаткових накладних, підписаних уповноваженими особами позивача та відповідача, які містяться в матеріалах справи.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно статті 629 Цивільного кодексу України.

Приписами статті 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даному випадку, оплату за товар, поставлений за договором №27-14 від 27.02.2014 р., відповідач здійснив в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями за спірний період. Сторонами зазначений факт не заперечувався.

Позивач посилався на ті обставини, що відповідач (продавець) повинен був скласти податкові накладні датою постачання варів/послуг позивачу та протягом 15 календарних днів з дати постачання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до умов договору, покупець мав право включити суму сплаченого у ціні товару ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно до вимог ст. 200 ПКУ зменшити свої податкові зобов'язання перед бюджетом, але лише за умови отримання податкової накладної, яка зареєстрована продавцем у ЄРПН.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Однак, відповідач встановленого ПКУ обов'язку щодо реєстрації податкових накладних на суму 102 899,46 грн. не виконав, у зв'язку з чим позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду Запорізької області.

Предметом розгляду в цій справі є стягнення збитків в сумі 102 899,46 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії відповідача по не реєстрації податкових накладних по операціям поставки товару (бітум БНД 60/90 та асфальтобетон Б2) за договором № 27-14 від 27.02.2014 р., не є правопорушенням у сфері господарювання.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Згіднодо пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України унормовано, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; - дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), згідно п. 201.7 ПК України.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою, відповідно до умов п.201.10 статті 201 ПК України.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У статті 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Умови статті 201 ПК України, до яких підпадають правила пункту 198.6 статті 198 цього Кодексу, регулюють відносини, пов'язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов'язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов'язки учасників податкових відносини, пов'язані зі складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач в порушення умов вищевикладених норм законодавства, податкові накладні на підставі видаткових накладних не склав, у встановлені терміни не зареєстрував. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Натомість, законодавством передбачені й інші підстави для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, зокрема, за приписами 201.11, такими є, зокрема, транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку). У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми.

Відтак, зареєстрована податкова накладна не є виключною підставою для виникнення у платника податку на додану вартість (споживача, позивача) права на податковий кредит. Відсутність складених податкових накладних за отримані кошти не позбавляє права платника податку на додану вартість (споживача, позивача) на включення його до податкового кредиту.

Положення пункту 201.10 статті 201 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов'язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи) при цьому покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця, однак подання такої скарги згідно з наведеною нормою у редакції, чинній після 01.01.2015 р., не є підставою для включення ним сум податку до складу податкового кредиту.

Крім цього, суд зазначає, що норми ПК України щодо отримання бюджетного відшкодування не встановлюють залежність виплати бюджетного відшкодування від сплати ПДВ контрагентами платника податку.

Порушення норм податкового законодавства тягне за собою негативні наслідки саме для платника податку, який скоїв таке порушення, проте, не для його контрагента.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивач не довів порушення відповідачем своїх господарських зобов'язань перед позивачем, які б спричинили останьому збитки у заявленому розмірі.

Як вже зазначалось, в обґрунтування своїх вимоги позивач посилався на порушення відповідачем вимог статей 198, 201.1, 201.10 ПК України та завдання йому збитків в сумі 102 899,46 грн.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів згідно статті 20 ГК України і статті 16 ЦК України може бути відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 224 ГК України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

З урахуванням вимог вказаної статті, вбачається, що відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні наслідки. Одночасно, для учасника господарських відносин, який потерпів від правопорушення, відшкодування збитків є способом захисту його прав та законних інтересів.

Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), згідно статті 224 ГК України.

Умовами статей 224,225 Господарського кодексу України та статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У даному випадку, позивач вважає, що його реальними збитками є сума неотриманого податкового кредиту в розмірі 102 899,46 грн.

Відповідно, до ст.22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, визначена позивачем сума неотриманого податкового кредиту в розмірі 102 899,46 грн., не є реальними збитками в розумінні вимог цивільного (господарського) законодавства. Оскільки відшкодування податку на додану вартість здійснюється державою в податкових правовідносинах між позивачем та державою, а об`єкт дослідження зводиться до з`ясування дотримання відповідачем вимог податкового законодавства щодо належного (своєчасного) оформлення податкових накладних, їх офіційної реєстрації та наявності чи відсутності у позивача можливості відшкодувати податковий кредит. Тобто об`єкт дослідження не знаходиться в площині цивільно-правових (господарсько-правових) відносин.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що керуючись вимогами ст.ст. 173,174 Господарського кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи скаржника про те, що відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є порушенням з боку відповідача правил здійснення господарської діяльності - невиконанням господарського зобов'язання, адже обов'язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Водночас, зазначення сторонами у договорі про обов'язок відповідача надати замовнику податкову накладну не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Матеріалами справи не підтверджується сам факт понесення позивачем збитків, які є мірою господарсько-правової відповідальності.

Позивачем не доведено причинного зв'язку між неотриманою позивачем сумою податкового кредиту та діями відповідача, оскільки позивачем не надано доказів щодо використання ним всіх передбачених податковим законодавством способів для реалізації свого права на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач прийняв та оплатив бітум БНД 60/90 та асфальтобетон Б2 згідно накладних на умовах передбачених договором, не відмовився від нього, хоча й відповідачем не було виконано п.5.1.1 договору, щодо передачі податкової накладної разом з товаром.

Приписами 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідно з ст. 74 ГПК України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доказів які б свідчили про наявність необхідних передумов для нарахування та стягнення збитків у розмірі 102 899,46 грн. матеріали справи не містять.

Тобто позивач не довів наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення, за яке настає відповідальність у вигляді стягнення збитків, а тому правові підставі для задоволення позову відсутні.

Отже, у задоволенні позову відмовлено обґрунтовано.

Постанова Верховного Суду від 03.08.2018 р. по справі №917/877/17, на яку посилався позивач не може бути застосована у даному випадку, оскільки за вказаною справою визначено інший механізм нарахування збитків ніж за справою №908/76/18.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017 р.) рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 року (повний текст 25.05.2018 р.) у справі №908/76/18 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Витрати по сплаті судового сбору розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції).

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що введена в дію 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 року (повний текст 25.05.2018р.) у справі №908/76/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2018 року (повний текст 25.05.2018 р.) у справі №908/76/18 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 17.09.2018р.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді І.В.Зубченко

Д.О.Попков

Надр.5 прим:

1 -у справу;

1-позивачу;

1 -відповідачу;

1 -ДАГС;

1-ГСЗО