КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р. Справа№ 910/16905/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

секретар судового засідання : Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 17.09.2018

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 (повний текст рішення складено - 05.06.2018)

у справі № 910/16905/17 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп"

до 1) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1 Національний банк України

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп" право вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" за кредитними договорами № 4Д13289И від 30.04.2013, № 4Д13523И від 28.08.2013, № 4Д14160И від 10.04.2014 на підставі договору поруки № 4 Д13289И/П від 31.10.2016 та визнання погашеним зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" перед Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", за кредитними договорами № 4Д13289И від 30.04.2013, № 4Д13523И від 28.08.2013, № 4Д14160И від 10.04.2014, які було виконано за договором поруки № 4 Д13289И/П від 31.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за укладеним між ТОВ "Альянс партнер груп" та АТ КБ "Приватбанк" договором поруки №4Д13289И/П від 31.10.2016 позивач поручився за виконання зобов'язань ТОВ "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" за кредитними договорами № 4Д13289И від 30.04.2013, № 4Д13523И від 28.08.2013, № 4Д14160И від 10.04.2014. За доводами позивача, ним було сплачено кошти в розмірі 680 119 206,43 грн. на користь відповідача-1 по заборгованості відповідача-2, в зв'язку з чим, він звернувся до суду із заявленими позовними вимогами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивач не надав доказів того, що боржником порушено зобов'язання за кредитними договорами і що в нього виник обов'язок зі сплати коштів за договором поруки. Позивач не надав доказів того, яка сума заборгованості виникла у відповідача-2 перед відповідачем-1 за кредитними договорами 10.04.2014 № 4Д14160И, від 28.08.2013 № 4Д13523И, від 30.04.2013 № 4Д13289И та не довів, що позивачем виконано обов'язок боржника. Також, суд першої інстанції вказав про неефективність обраного позивачем способу правового захисту, адже вирішення спору не призводить до будь-якого відновлення прав позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 та прийняти нове рішення, про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт також зазначає, що відповідно до статтей 512, 514, 553, 556 Цивільного кодексу України саме до позивача в силу вимог закону перейшли права кредитора до первинного боржника та право вимоги за відповідними кредитними договорами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2018 справу №910/16905/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Шаптала Є.Ю. та Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2018 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/16905/17, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 17.09.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, учасниками судового процесу не було надано відзиви на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 17.09.2018 підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, позов задовольнити повністю.

Представники відповідача-1, відповідача-2, третьої особи у судове засідання, призначене на 17.09.2018, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи обов'язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених представників.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва - слід скасувати, а провадження у справі № 910/16905/17 закрити, з наступних підстав.

31.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Партнер Груп" (далі - поручитель) укладений договір поруки № 4Д13289И/П.

Пунктом 1 договору поруки визначено, що предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" своїх зобов'язань за кредитними договорами, а саме: від 30.04.2013 № 4Д13289И (далі - кредитний договір 1), від 28.08.2013 № 4Д13523И (далі - кредитний договір 2), від 10.04.2014 № 4Д14160И (далі - кредитний договір 3), з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів.

Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з п. 5 договору поруки у випадку невиконання боржником обов'язку пункту 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання.

Приписами пункту 6 договору поруки встановлено, що поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

У відповідності до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Сторони в пункті 10 договору поруки погодили, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж п'яти робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим договором (п. 11 договору поруки).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, факт укладення договору поруки учасниками справи не заперечувався, а тому сумнів суду першої інстанції стосовно укладення вказаного правочину є помилковим.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.11.2016 на виконання умов договору поруки № 4Д13289И/П від 31.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп" сплатило Акціонерному товариству комерційного банку "Приватбанк" 680 119 206,43 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень: № 1640 на суму 114 860 420,50 грн.; № 1642 на суму 185 699 071,76 грн.; № 1641 на суму 379 559 714,17 грн. В призначеннях платежу вказано виконання зобов'язань за кредитними договорами згідно з договором поруки № 4Д13289И/П від 31.10.2016.

Спір у цій справі виник у зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ", на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп", не визнає факту погашення заборгованості та переходу до нього прав кредитора.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, колегія суддів вказує, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є помилковим та здійснений з порушенням вимог процесуального законодавства, оскільки заявлені позивачем вимоги про визнання за ТОВ "Альянс партнер груп" право вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником ТОВ "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" за вказаними кредитними договорами на підставі договору поруки № 4 Д13289И/П від 31.10.2016 та визнання погашеним зобов'язання ТОВ "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" перед АТ КБ "Приватбанк" за цими ж договорами Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп" не можуть бути самостійним предметом спору. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі та підлягають розгляду лише під час розгляду спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій України» завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно з статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

Приписами частини 1 та пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Порука - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, в силу якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 2 статті 556 Цивільного кодексу України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Як вже було зазначено вище, відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, який виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (договорам) застави (іпотеки), укладеним з метою забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором, у частині виконаного зобов'язання.

Оскільки порука є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми (частина перша статті 547 Цивільного кодексу України), моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

Отже, з урахуванням викладеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги про визнання за поручителем право вимоги на сплату грошового зобов'язання боржником за кредитними договорами та визнання погашеними зобов'язання боржника перед банком за кредитними договорами, сплачених поручителем, є вимогами про встановлення юридичних фактів, які можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право. Тобто, такі вимоги не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді.

Колегія суддів прийшла до висновку, що зазначені вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Тобто, провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість господарському суду (стаття 20 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, суд апеляційної інстанції вважає, що господарський суд першої інстанції, розглянувши цей спір по суті, допустив порушення норм процесуального права.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №910/14144/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

При цьому, згідно з частиною 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для його скасування та закриття провадження в цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, п. 4 ч. 1 ст. 275, ч. 1 ст. 278, ст.ст. 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс партнер груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/16905/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/16905/17 - скасувати.

Провадження у справі №910/16905/17 закрити.

3. Матеріали справи №910/16905/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 20.09.2018.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров