РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2018 року

м. Чернігів

справа № 927/560/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №927/560/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення", , пров. Лабораторний, 1, оф. 177, м. Київ, 01133

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України",

вул. Перемоги, 5, с. Іванівка, Борзнянський район, Чернігівська обл., 16433

про стягнення 128308,17грн.

Учасники справи не викликались.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" подано позов до Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" про стягнення 128308,17 грн. заборгованості, а саме: 114805,20грн боргу основного боргу, 11565,44грн пені, 918,44грн інфляційних втрат та 1019,09грн три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором про надання послуг №110 від 06.10.2017.

Ухвалою суду від 30.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала від 30.07.2018 була отримана учасниками справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Також ухвалою від 30.07.2018 встановлено сторонам строк для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини – до 13.08.2018.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 12.08.2018.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк у відповідності до норм ГПК України не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив.

06.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" (надалі – виконавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (надалі – балансоутримувач) (надалі – замовник) укладено договір про надання послуг №110 (далі – договір) (а.с. 10-12).

У відповідності до п.1.1, 1.2, 1.3 вказаного договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати такі послуги: поточний ремонт та відновлення дебіту водозабірної артезіанської свердловини №3 в с. Іванівка Борзнянського району Чернігівської області. Замовник зобов'язується своєчасно прийняти і оплатити послуги, які визначені у п.1.1 цього договору. Надані послуги за цим договором передаються виконавцем замовнику на підставі акту здачі-прийняття наданих послуг, який підписується обома сторонами. У цьому договорі під актом сторони розуміють акти складені за типовою формою КБ-2в та довідки складені за типовою формою КБ-3.

Вартість послуг визначається відповідно до договірної ціни, що є невід'ємною частиною цього договору. Договірна ціна розраховується у відповідності з ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" з використанням державних та відомчих ресурсних елементних кошторисних норм (п.1.4 договору).

Згідно з п.3.1 договору за надані послуги згідно п.1.1 договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде визначена актом (актами) здачі-прийняття наданих послуг.

Відповідно до п.3.2, 3.3 договору оплата здійснюється протягом 10 календарних днів після підписання замовником та виконавцем актів здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Сторони погодились, що кінцевий термін оплати замовником наданих і прийнятих послуг з урахуванням п.3.2 здійснюється не пізніше 31.03.2018.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.03.2018, а в частині виконання взятих на себе зобов'язань – до повного їх виконання сторонами (п.12.1 договору).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із наданої до матеріалів справи копії примірника договору від 06.10.2017 №110, договір підписний сторонами, скріплений їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності, 31.03.2018 термін дії договору скінчився.

Із змісту договору вбачається, що на його підставі між сторонами виникли правовідносини підряду, які регулюються нормами §1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1,2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2017 року позивач виконав роботи загальною вартістю 114805,20грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2017 року, підписаними 16.10.2017 (а.с. 13-17).

Відповідач прийняв роботи без зауважень, але у встановлений договором строк вказані роботи не оплатив.

08.06.2018 позивач направляв на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості у сумі 114805,20грн у семиденний строк з моменту отримання цієї вимоги ( а.с. 18-20).

Відповідач вимогу отримав 13.06.2018, про що свідчить витяг з офіційного веб – сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення (а.с 21).

Станом на день подання позову відповідач заборгованість у сумі 114805,20грн не оплатив.

Позивач просить стягнути з відповідача 114805,20грн основного боргу, 11565,44грн пені, 918,44грн інфляційних втрат та 1019,09грн три проценти річних за період прострочення виконання зобов'язання з оплати за період з 01.04.2018 по 17.07.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у порушення ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, взятих на себе зобов’язань не виконав та не провів оплату вартості виконаних робіт у визначений договором строк, господарський суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості у розмірі 114805,20грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що при несвоєчасній оплаті замовником вартості наданих послуг, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну сплати від суми не перерахованих коштів.

Згідно з п.6.8 договору штрафні санкції передбачені п.6.3 та п.6.4 цього договору нараховуються протягом всього терміну невиконання зобов'язання.

Враховуючи прострочення відповідачем грошових зобов’язань за договором, суд, перевіривши розрахунки позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 11565,44грн, інфляційних втрат у сумі 918,44грн та трьох процентів річних у сумі 1019,09грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Відповідач доказів, які б спростували викладені вище обставини не надав.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (вул. Перемоги, 5, с. Іванівка, Борзнянський район, Чернігівська обл., 16433 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології гідроочищення" (пров. Лабораторний, 1, оф. 177, м. Київ, 01133, , п/р 6400 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) 114805,20грн боргу, 11565,44грн. пені, 918,44грн інфляційних втрат, 1019,09грн три проценти річних та 1924,63грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя                                                                       С.В. Белов