ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018м. ДніпроСправа № 904/1872/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 88 907,92 грн. з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", м. Кам'янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД", м. Харків

про стягнення відсотків за користування чужими коштами у розмірі 50 013,12 грн.

Представники:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): не з'явився

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): ОСОБА_1, представник за довіреністю №211 від 31.01.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" (далі позивач, відповідач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (далі відповідач, позивач за зустрічним позовом) про стягнення заборгованості у сумі 90 848,67 грн., з яких: 71 408,88 грн. основної заборгованості, 3140,03 грн. 3 % річних, 16 299,76 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду від 05.05.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 31.05.2018.

30.05.2018 від відповідача до суду надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, яке обґрунтоване тим, що позивачем було порушено термін поставки спірного товару, у зв'язку з чим відповідач має намір заявити зустрічний позов. У зв'язку з цим просив призначити розгляд справи у загальному позовному провадженні.

30.05.2018 від позивача до суду надійшла заява, у якій він заперечував проти задоволення заяви відповідача.

31.05.2018 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В підготовчому судовому засіданні 31.05.2018 розглянувши заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за необхідним подальший розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 19.06.2018.

14.06.2018 від відповідача надійшов відзив на позов, а також зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" про стягнення відсотків за користування чужими коштами у розмірі 50 013,12 грн.

В судовому засіданні 19.06.2018 відкладено розгляд справи на 10.07.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2018 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні разом з первісним позовом на 10.07.2018.

21.06.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 88 907,92 грн., з яких основна сума заборгованості в розмірі 71 408,88 грн., інфляційні втрати у розмірі 14300,32 грн., 3 % річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3198,72 грн.

03.07.2018 від відповідача надійшли заперечення проти відповіді на відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче судове засідання відкладено на 16.08.2018.

13.07.2018 від позивача надійшов відзив на зустрічний позов.

17.07.2017 від позивача до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2018 судове засідання 16.08.2018 призначено в режимі відеоконференції.

01.08.2018 від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов.

16.08.2018 у судовому засіданні в режимі відеоконференції сторони повідомили про відсутність додаткових клопотань по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по сіті в засіданні на 04.09.2018.

В судовому засіданні 04.09.2018 оголошено перерву до 04.09.2018 на 14:15.

Після перерви у судовому засіданні 04.09.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи повноважного представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 05.12.2014 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладений Договір № 14-2032-02 (далі - Договір), за умов п. 1.1. якого продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікації, яка додається до цього договору, іменовану надалі товар, для інвестиційного проекту "ОВІЗ-обладнання замість зношеного". Кількість, номенклатура, ціна і терміни виготовлення та поставки товару, умови оплати визначені в Специфікації, яка додається до цього договору і складає його невідємну частину.

Відповідно до п. 3.1. Договору поставка товару здійснюється на умовах передбачених у Специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невідємну частину, відповідно до Інкотермс-2010.

Датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, далі товаросупровідними накладними (п. 3.2. Договору).

Розрахунки за товар по даному договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в Специфікаціях. У випадку, якщо умовами оплати передбачена попередня оплата. Продавець зобовязаний надати оригінал рахунку на попередню оплату. Податкова накладна надається продавцем згідно з діючим законодавством (п. 4.2. Договору).

Згідно п. 9.4. Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 17.12.2015 до Договору термін дії договору з моменту підписання до закінчення виконання сторонами зобовязань по Специфікації № 3, але не більше ніж до 31.12.2016, а в частині гарантійних зобовязань до повного їх закінчення.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку продукції своєчасно, в асортименті та якості на суму 314 228,54 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000857 від 07.10.2016, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 27).

07.10.2016 позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000010 за фактичну поставку товару.

Відповідно до Специфікації №2 до Договору визначені умови оплати:

- 30 % попередня оплата на підставі виставленого рахунку на попередню оплату;

- 50 % протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання покупця повідомлення про готовність товару до відвантаження, спрямованого протягом терміну передбаченого на виготовлення;

- 20 % за фактом поставки, протягом 10 банківських днів на підставі виставленого фактичного рахунку.

Відповідно до умов оплати граничний термін оплати продукції 18.09.2016.

Як зазначає позивач, оплата за вищезазначеною видатковою накладною здійснена відповідачем частково, на загальну суму 242 819,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 1728 від 28.01.2015, № 11902 від 23.09.2016, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 30-31).

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 3198,72 грн. та інфляційні витрати у розмірі 14 300,32 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 88 907,92 грн., з яких: 71 408,88 грн. основної заборгованості, 14300,32 грн. інфляційних втрат, 3198,72 грн. 3 % річних.

Відповідач позовні вимоги не визнає. У відзиві на позов зазначає, що датою поставки товару слід вважати дату одержання покупцем (відповідач по справі) товару на складі перевізника нова пошта, яка зазначається в товарно-транспортній накладній, що оформляється новою поштою.

Виходячи з системного аналізу пункту 2.1. Договору та наведених у Специфікації № 2 умов щодо методики визначення вартості товару і порядку здійснення оплати товару за фактом поставки, вбачається, що після здійснення покупцем попередньої оплати ціна на товар не могла змінюватись у бік її збільшення.

У підтвердження факту здійснення поставки спірного товару саме 07.10.2016 позивачем надано (у копіях): видаткову накладну №РН-0000857 від 07.10.2016 та довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей № 340/04 від 05.10.2016, що видана представникові ПАТ "ДМК" ОСОБА_2

У звязку з чим відповідач звертає увагу суду на те, що означена видаткова накладна не містить інформації про дату отримання спірного товару покупцем (відповідач у справі), а тому дата, яка зазначена постачальником (позивач у справі) 07.10.2016, вказує лише на дату складання (оформлення) її (накладної) за місцем знаходження постачальника в м. Харкові. З урахуванням визначених Специфікацією №2 до Договору умов поставки (СРТ м. Дніпродзержинськ склад перевізника (нова пошта, склад № 2, вул. Кірова, буд. 12)), видаткова накладна №РН-0000857 не може слугувати доказом отримання цього товару покупцем (відповідач по справі) у м. Дніпродзержинську (м. Камянське) у той же день 07.10.2016 (день тижня пятниця).

Як вбачається з експресної накладної нової пошти № 9091 від 07.10.2016, товар від відправника Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Прилад" отримано представником одержувача ОСОБА_2 10.10.2016, о 10:49 на складі № 1№ 2 нової пошти м. Камянське, вул. Кірова, 12.

Таким чином, на думку відповідача спростовується позиція позивача щодо визначення дати поставки спірного товару за датою складання видаткової накладної № РН-0000857 від 07.10.2016, оскільки датою поставки товару слід вважати 10.10.2016.

Як підтверджується платіжними дорученням № 1728 від 28.01.2015, копія якого є в матеріалах справи, 29.01.2015 відповідач сплатив на користь позивача першу частину попередньої оплати за спірний товар у розмірі 65 518,29 грн. Слід зазначати, що сплачена відповідачем сума є більшою, ніж 30 % від вартості товару, яка визначена специфікацією № 2 до договору (30 % від суми 198 312,00 грн. склало би 59 493,60 грн).

Другу частину попередньої оплати відповідач сплатив 23.09.2016 у розмірі 177 301,37 грн. (платіжне доручення № 11902 від 23.09.2016). сплачена відповідачем сума є більшою, ніж 50 % від вартості товару, яка визначена Специфікацією № 2 до Договору (50 % від суми 198 312,00 грн. склало би 99 156,00 грн).

Загалом відповідач сплатив 242 819,66 грн. попередньої оплати за спірний товар.

Позивач, одночасно з оформленням видаткової накладної на спірний товар, виставив до сплати за цей товар рахунок-фактуру № СФ-0000010 від 07.10.2017 на суму 314 228,54 грн. з ПДВ, тим самим збільшивши вартість товару, визначену Специфікацією № 2 на 1185 916,54 грн.

З урахуванням вищевказаних обставин відповідач вважає, що відсутність основного боргу виключає можливість стягнення з відповідача інфляційних нарахувань на суму боргу та 3 % річних на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач також звертає увагу суду на незрозумілу позицію позивача при визначенні початку періоду прострочення грошового зобовязання з 19.09.2016, тобто ще до поставки спірного товару. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив стосовно збільшення ціна на поставлений товар зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціни на товар вказуються у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частин. Ціна на товар після перерахування грошових коштів за попередньою оплатою в сторону збільшення зміні підлягає, якщо це не обумовлено в Специфікаціях.

Відповідно до умов Специфікації № 2 до Договору, затвердженою Додатковою угодою №1 від 05.12.2014 зазначено у разі зміни курсу гривні євро (EUR) на дату платежу більш ніж на 3 % по відношенню до зафіксованого у додатковій угоді курсу, загальна вартість товару у гривні пропорційно змінюється. Така зміна відбувається автоматично і не потребує додаткового узгодження сторін.

Додаткова угода № 1 від 05.12.2014 була підписана обома сторонами та без зауважень. У звязку із цим, ствердження відповідача стосовно неправомірного збільшення ціни на товар недоречно, оскільки таке збільшення передбачено укладеною між сторонами специфікацією відповідно до умов Договору.

Окрім цього, позивач зазначає, що відвантаження товару здійснювалось за видатковою накладною у якій здійснено перерахунок загальної вартості товару. Товар було прийнято без зауважень, про що свідчить підпис представника відповідача та відсутність будь яких доказів, які б підтверджували незгоду відповідача з проведеним перерахунком вартості товару.

Стосовно належності доказів позивач зазначив, що видаткова накладна № РН-0000857 від 07.10.2016 за якою було відвантажено товар передбачений специфікацією № 2 відповідає вимогам передбаченим ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", а тому вказана накладна є первинним документом який підтверджує здійснення господарської операції.

Згідно п. 3.2. Договору датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в транспортній накладній та/або видатковій накладній. Тобто Договором передбачено право покупця у випадку незгоди за вказаною датою на видатковій накладній, зазначити іншу дату коли товар був прийнятий.

Проте відповідач не зазначив іншої дати на видатковій накладній № РН-0000853 від 07.10.2016, тим самим погодившись із вказаною датою зазначеною в накладній.

Відповідач у письмових запереченнях проти відповіді на відзив зазначає, що категорично не погоджується з доводами позивача та підтримує свою позицію, що заявлена у відзиві на позов.

Позивач у відзиві на зустрічний позов вимоги відповідача (позивача за зустрічним позовом) не визнає повністю з огляду на наступне.

Згідно укладеного між сторонами Договору, а саме п. 2.1. ціна на товар зазначається у Специфікаціях до Договору.

Відповідно до Специфікації №2 до Договору передбачено, що обладнання є імпортним та його вартість розрахована на підставі офіційного курсу гривні до євро, встановленим на НБУ станом на 07.10.2014, із закругленням до чотирьох знаків після коми, що становить 1 євро = 16,2921 грн. Також Сторонами узгоджено, що у разі зміни курсу гривні євро на дату платежу більш ніж 3%(в бік збільшення або зменшення) по відношенню до зафіксованого у Специфікації №2 курсу, загальна вартість товару у гривні пропорційно змінюється. Така зміна відбувається автоматично і не потребує додаткового узгодження Сторін.

Загальна вартість товару у євро на дату укладання Специфікації №2 - становила 12172,28 EUR (198312,00 грн. /16,2921 грн. = 12172,28 EUR).

Платіж, який становив передоплату за поставлений товар було здійснено 20.01.2015 (це підтверджується ствердженнями позивача за зустрічним позовом). Станом на 20.01.2015/ курс гривні до євро відповідно до офіційного джерела НБУ становив - 18.0985 грн., тобто відбулася зміна курсу в бік збільшення більш ніж на 3%, а тому автоматично змінилася загальна вартість товару.

Станом на 20.01.2015р. - загальна вартість товару становила 220300,01 грн. (12172,28 EUR * 18,0985 грн. - 220300,01 грн.), а 30% від цієї суми становить - 66090,00 грн., проте Позивачем за первісним позовом було перераховано на рахунок Відповідача за зустрічним позовом лише 65518,29 грн.

Оскільки перерахована сума не дорівнює 30% від загальної вартості товару, то перебіг строку поставки у 60 календарних днів не починався в день здійснення платежу, а тому ствердження позивача щодо порушення відповідачем своїх обов'язків за укладеним Договором не відповідає дійсності.

Проте всупереч вимогам Договору, постачальником було направлено повідомлення про готовність здійснення поставки (лист №122-03 від 23.03.2015р.), проте жодної відповіді з боку позивача за первісним позовом не було отримано.

Станом на 23.09.2016 курс гривні до євро відповідно до офіційного джерела НБУ становив - 29.1320 грн., тобто повторно відбулася зміна курсу в бік збільшення більш ніж на 3%, а тому автоматично змінилася загальна вартість товару. Позивачем за зустрічним позовом було здійснено перерахування на рахунок відповідача суми у розмірі - 177301,37 грн. Проте у зв'язку із зміною курсу, загальна вартість на дату платежу становила -354602,86 грн. (12172,28 EUR * 29,1320 = 354602,86 грн.), а 80% від цієї суми становить -283682,29 грн. Проте станом на 23.09.2016р. відповідачем було отримано від позивача загальну суму - 242819, 66 грн., що не дорівнює 80% від загальної вартості товару.

У зв'язку із цим, ствердження позивача за зустрічним позовом щодо порушення з боку відповідача за зустрічним позовом умов договору не відповідає дійсності, проте оскільки станом на 23.09.2016 загальна сума становила більш ніж 30% від загальної вартості товару, то почався перебіг строку для здійснення постачання.

Товар було поставлено 07.10.2016 без порушення строків поставки, а тому у позивача за зустрічним позовом відсутні достатні підстави для нарахування штрафних санкцій за укладеним Договором.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом підлягаю частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено у частині 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.12.2014 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладений Договір № 14-2032-02 (далі - Договір), за умов п. 1.1. якого продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікації, яка додається до цього договору, іменовану надалі товар, для інвестиційного проекту "ОВІЗ-обладнання замість зношеного".

Позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 314 228,54 грн., згідно видаткової накладної № РН-0000857 від 07.10.2016. (а.с. 27).

Як зазначає позивач, оплата за вищезазначеною видатковою накладною була здійснена відповідачем частково у сумі загальну суму 242 819,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 1728 від 28.01.2015, № 11902 від 23.09.2016, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 30-31).

На момент розгляду справи основна заборгованість відповідача складає 71 408,88 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача: інфляційні втрати (за період з листопада 2016 по березень 2018) в сумі 14 300,32 грн. та 3 % річних (за період з 19.10.2016 по 16.04.2018)в сумі 3198,72 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру інфляційних втрат та 3 % річних, суд визнає їх такими, що зроблені невірно.

Таким чином, після перерахунку судом інфляційні втрати у розмірі 14 188,01 грн. (за період з листопада 2017 по березень 2018) та 3 % річних у розмірі 3197,54 грн. (за період з 19.10.2016 по 16.04.2018) підлягають задоволенню. В решті нарахуванні інфляційних втрат та 3 % річних, суд вважає відмовити, у звязку з безпідставністю.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, господарський суд зазначає наступне.

Правовідносини сторін цього спору виникли з Договору поставки № 14-2032-02 від 05.12.2014 р. (далі - Договір), відповідно до умов якого (зокрема, але не обмежуючись цим): продавець (відповідач за зустрічним позовом) зобов'язався поставити покупцеві (позивач за зустрічним позовом) товар, кількість, номенклатура, ціна, терміни виготовлення і поставки, умови оплати якого визначаються Специфікаціями, що є невідємною частиною Договору, а покупець - прийняти й оплатити товар (п. 1.1 Договору).

Поставка товару здійснюється на умовах, передбачених у Специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невід'ємну частину, відповідно до Інкотермс-2010 (пункт 3.1 Договору).

Датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній (пункт 3.2 Договору).

Специфікацією № 2 до Договору (введена в дію Додатковою угодою № 1 до Договору) передбачено поставку товару: пірометр ОРТСТ1МНSFCB15 з метрологічною атестацією в комплекті з захисним вікном АССТРWHT блок живлення К8-25-24 (далі -товар) на загальну суму 198 312,00 грн. з ПДВ на таких умовах (зокрема, але не обмежуючись цим):

Умови поставки: СРТ- м. Дніпродзержинськ склад Перевізника («ОСОБА_3 пошта», склад №2, вул. Кірова, буд.12).

Умови оплати:

- 30% попередня оплата на підставі виставленого рахунку на попередню оплату;

- 50% протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання покупцем повідомлення про готовність товару до відвантаження, спрямованого протягом терміну, передбаченого на виготовлення;

- 20% за фактом поставки, протягом 10-ти банківських днів на підставі виставленого фактичного рахунку.

Термін виготовлення товару: 55 календарних днів з моменту перерахування Покупцем першої попередньої оплати 30%.

Термін поставки товару: протягом 60 календарних днів з моменту перерахування покупцем першої попередньої оплати 30%, але не більше 5 календарних днів з моменту перерахування 80% попередньої оплати з правом дострокової поставки.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору cторони визначили в розділі 8 Договору. Зокрема, відповідно до пункту 8.2 Договору, у разі якщо продавець, отримавши суму попередньої оплати за товар, починаючи з 1-го етапу попередньої оплати за товар, не передав його у встановлений термін, він зобов'язаний сплатити на користь покупця за весь час користування чужими коштами відсотки, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в день, від суми отриманої попередньої оплати кожного етапу, з дня одержання цієї суми від покупця.

Таким чином з урахуванням приписів статті 11 Цивільного кодексу України, статті 174 Господарського кодексу України права та обов'язки Сторін цього спору виникли з договору № 14-2032-02 від 05.12.2014.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором сторони визначили на власний розсуд, що не суперечить приписам статей 6, 627, 546 Цивільного кодексу України.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинено у письмовій формі, відповідно до частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України.

Для отримання товару, поставка якого передбачалась Специфікацією № 2 до Договору, ПАТ "ДМК" 29.01.2015 здійснило переказ грошових коштів на користь ТОВ " Еталон-Прилад" у розмірі 65 518,29 грн. з призначенням платежу: "попередня оплата за пірометр, блок живлення по рах.СФ-0000010 від 12.01.15, дог. 14-2032-02 від 05.12.14 р. у т.ч. ПДВ 20% - 10919,72 грн." (І етап попередньої оплати). Обставина переказу грошових коштів у зазначеній вище сумі підтверджується платіжним дорученням № 1728 від 28.01.2015, копія якого є в матеріалах справи, а також визнається відповідачем за зустрічним позовом, про що свідчить зміст позовної заяви за первісним позовом.

23.09.2016 р. ПАТ "ДМК" здійснило переказ грошових коштів на користь ТОВ "Еталон-Прилад" у розмірі 177 301,37 грн. з призначенням платежу: "попередня оплата за пірометр, блок живлення по рах.СФ-0000010 від 23.09.16, дог. 14-2032-02 від 05.12.14 р. у т.ч. ПДВ 20% - 29 550,23 грн. " (II етап попередньої оплати). Обставина переказу грошових коштів у зазначеній вище сумі підтверджується платіжним дорученням № 11902 від 23.09.2016 р., копія якого є в матеріалах справи, а також визнається відповідачем за зустрічним позовом, про що свідчить зміст позовної заяви за первісним позовом.

З урахуванням дати здійснення ПАТ "ДМК" 2-го етапу попередньої оплати (23.09.2016 р.) та вихідних днів 24-25 вересня 2016 р., відповідно до умов поставки за Специфікацією № 2 до Договору, відповідач за зустрічним позовом зобов'язаний був здійснити поставку товару у будь-якому випадку - не пізніше 30.09.2016 р.

Однак, всупереч умовам Специфікації № 2, яка є невід'ємною частиною Договору, та приписам статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України, відповідач за зустрічним позовом здійснив поставку товару з порушенням обумовленого сторонами терміну його поставки.

Товар, поставка якого оформлена видатковою накладною № РН-0000857 від 07.10.2016 р. від Відправника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Прилад" отримано представником Одержувача (ПАТ "ДМК") ОСОБА_2 10.10.2016 р., о 10:49 на складі № 2 нової пошти м. Кам'янське, вул.Кірова,12, що вбачається з експрес-накладної нової пошти № 9091 від 07.10.2016 р.

Факт порушення терміну поставки товару визнається самим відповідачем за зустрічним позовом, про що свідчить зміст його заяви за вих. № 101-25 від 30.05.2018 р. у справі № 904/1872/18 за первісним позовом, що подана до господарського суду Дніпропетровської області 30.05.2018 р.

Таким чином, виходячи з дати поставки товару, визначеної відповідно до пункту 3.2 Договору (10.10.2016 р.), прострочення поставки товару за Специфікацією № 2 до Договору склало 9 днів.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом, іншими законами та договором.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (частина 2 статті 218 Господарського кодексу України).

Право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною другою статті 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань

Згідно п. 8.2. Договору у разі якщо продавець, отримавши суму попередньої оплати, починаючи з 1-го етапу попередньої оплати за товар, не передав його у встановлений термін, він зобовязаний сплатити на користь покупцю за весь час користування чужими коштами відсотки, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в день, від суми отриманої попередньої оплати кожного етапу, дня одержання цієї суми від покупця.

Виходячи з факту неналежного виконання відповідачем за зустрічним позовом його зобов'язання здійснити поставку товару в граничний термін, обумовлений в Специфікації № 2 до Договору, у ПАТ "ДМК" на підставі пункту 8.2 Договору виникло право вимагати від відповідача сплати договірної санкції у вигляді відсотків за весь час користування чужими коштами: з 29.01.2015 р. по 09.10.2016 - за користування сумою 65 518,29 грн.; - з 23.09.2016 по 09.10.2016 - за користування сумою 177 301,37 грн.

На підставі п. 8.2. Договору позивачем за зустрічним позовом нараховано відповідачу за зустрічним позовом до сплати відсотки за користування чужими коштами в розмірі 50 013,12 грн. (за період з 29.01.2015 по 09.10.2016).

Таким чином, після перерахунку судом відсотків за користування чужими коштами у розмірі 49 981,80 грн. (за період з 29.01.2015 по 09.10.2016) підлягають задоволенню. В решті нарахуванні відсотків за користування чужими коштами, слід відмовити, у звязку з безпідставністю.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача за первісним позовом у сумі 1759,75 грн., та на відповідача за зустрічним позовом в сумі 1760,89 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295; ) до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, б. 18-Б; ) про стягнення заборгованості в сумі 88 907,92 грн. з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, б. 18-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295; ) 71 408,88 грн. (сімдесят одна тисяча чотириста вісім грн. 88 коп.) основної заборгованості, 14 188,01 грн. (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят вісім грн. 01 коп.) інфляційних втрат, 3197,54 грн. (три тисячі сто девяносто сім грн. 54 коп.) 3 % річних, 1759,75 грн. (одна тисяча сімсот пятдесят девять грн. 75 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, б. 18-Б; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295; ) про стягнення відсотків за користування чужими коштами в сумі 50 013,12 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТАЛОН-ПРИЛАД" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 295; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, б. 18-Б; ) 49 981,80 грн. (сорок девять девятсот вісімдесят одна грн. 80 коп.) відсотків за користування чужими коштами, 1760,89 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят грн. 89 коп.) судового збору.

В решті зустрічного позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 14.09.2018.

Суддя ОСОБА_3