ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1090/18

за позовом Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури

до ОСОБА_1 районної державної адміністрації,

Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство"

про визнання недійсним розпорядження та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Суддя С.І.Чонгова

За участю секретаря судового засідання М.Ф. Савчук

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (службове посвідчення №031867 від 02.02.2015);

від відповідача-1: ОСОБА_3 (довіреність №7-20/665 від 13.03.2018);

від відповідача-2: ОСОБА_4 (довіреність б/н від 02.01.2018).

СУТЬ СПОРУ: Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 районної державної адміністрації (далі ОСОБА_1 РДА) та Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" (далі ДП "Вищедубечанське лісове господарство") про визнання недійсним розпорядження та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та просить суд:

1. Визнати недійсним розпорядження ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 03.07.2012 №1385 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок ДП Вищедубечанське лісове господарство на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області в частині земельної ділянки площею 21,9327 га з кадастровим номером :32:034:0901.

2. Визнати недійсним розпорядження ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 23.08.2012 №1759 Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ДГТ Вищедубечанське лісове господарство на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області в частині земельної ділянки площею 21,9327 га з кадастровим номером :32:034:0901.

3. Визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий державному підприємству Вищедубечанське лісове господарство, серії ЯЯ № 140201 на площу 21,9327 га з кадастровим номером :32:034:0901.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення інтересів держави, оскільки протиправне отримання відповідачем-2 земельних ділянок у постійне користування та безпідставне позбавлення його права користування на частину земель суперечить чинному законодавству. В звязку з чим, розпорядження ОСОБА_1 РДА №1385 від 03.07.2012 та №1759 від 23.08.20.12, а також, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №140201 на площу 21,9327 га з кадастровим номером :32:034:0901 видано з порушенням вимог закону, внаслідок чого є незаконними.

Відповідачем-1 ОСОБА_1 РДА подано відзив на позовну заяву, у якому вказує на відсутність порушень зі свого боку норм Земельного та Лісового кодексів. Висновки прокурора невідповідні нормам законодавства. Також, прокурором не надано доказів того, що Держгеокадастром чи його територіальним органом проводилася перевірка дотримання ОСОБА_1 РДА Київської області земельного законодавства з питань передачі земель та надання у користування, на підставі оскаржуваних розпоряджень. Крім того, позов прокурора подано з порушенням строків позовної давності.

Відповідачем-2 у справі ДП "Вищедубечанське лісове господарство" подано відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. Прокурором не встановлено розташування земельної ділянки площею 115,7818 га, цільове призначення яких було змінено та які було передано у приватну власність. Також, зазначає, що прокурором не вказано орган в інтересах якого подано позов, що порушує норми законодавства. Та просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки він був порушений прокурором при зверненні до суду.

Прокуратурою Київської області подано відповідь на відзив ОСОБА_1 РДА. Щодо твердження відповідача-1 про подання позову не власником земельної ділянки прокуратур зазначає, що ним обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави у суді, визначено, у чому полягає порушення інтересів держави у суді, обґрунтовано необхідність їх захисту із зазначенням органу, уповноваженого державою здійснювати функції спірних правовідносинах. Щодо пропущення прокурором строків позовної давності зазначає, що перебіг обігу позовної давності починається з моменту обізнаності про вчинення порушення закону та порушення у звязку з цим прав і охоронюваних законом інтересів.

Також, прокуратурою Київської області подано відповідь на відзив ДП "Вищедубечанське лісове господарство". Прокурор наголошує, що відповідачем-2 не надано достатніх доказів, що підтверджують законність спірного державного акту, а наявні в матеріалах справи не є достатніми для такого твердження. Щодо підстав для представництва інтересів держави у суді зазначає, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з даною категорією позовів, отже, прокурор і предявив цей позов в інтересах держави як позивач. Правова позиція прокуратури щодо порушенням строків позовної давності збігається з відповіддю на відзив ОСОБА_1 РДА.

Відповідачем-2 подано заперечення на відповідь на відзив. У своєму запереченні вказує на недоведеність позивачем викладеного ним обґрунтування. Також позивачем не вірно визначено орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах Держгеокадастр, оскільки розпорядження земельними ділянками віднесено до компетенції обласної державної адміністрації. Відповідач-2 стверджує, що прокуратурою невірно розраховані строки позовної давності, оскільки за спірним державним актом позивач вже подавав позовні вимоги у справі №911/3349/16.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.07.2018 продовжено строки розгляду підготовчого судового засідання; судове засідання призначено на 16.08.2018.

16.08.2018 усі представники учасників судового процесу зявилися до суду.

14.08.2018 відповідачем-2 подано додаткові пояснення щодо відсутності підстав визнання недійсності державного акту серії ЯЯ №140201.

Відповідно до частини 1 ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Відповідач 2 просить суд надати йому можливість додати документи до справи під час розгляду справи по суті, аргументуючи неможливістю подачі їх зараз, так як не отримані відповіді від усіх установ щодо їх запитів. Суд приймає до уваги дане клопотання та розяснює, що клопотання буде задоволено, якщо відповідні документи матимуть значення для розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.08.2018 суд ухвалив підготовче провадження закрити та призначити справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення прокурора та відповідачів, суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство» є користувачем земельних ділянок для ведення лісового господарства на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району загальною площею 1446,5 га відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 24.09.1998 серії II-КВ № 003309 та матеріалів лісовпорядкування (планшети, таксаційні описи, тощо).

ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 14.10.2009 № 7-25/5936 надано дозвіл Державному підприємству «Вищедубечанське лісове господарство» на проведення інвентаризації земельної ділянки на території Лебедівської сільської ради за межами населеного пункту (а.с.14).

Розпорядженням ОСОБА_1 райдержадміністрації від 07.09.2010 № 2173 (а.с. 60) створено комісію з проведення інвентаризації зазначених земель лісогосподарського призначення. У пункті другому даного Розпорядження комісії доручено, зокрема, опрацювати та погодити площі земель державної власності, які можуть бути надані під заліснення в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. За результатами, внести державній адміністрації, сільській, селищній, міській радам пропозиції щодо передачі таких земель під заліснення та забезпечити оперативне виготовлення державним лісогосподарським підприємствам Держкомлісгоспу необхідної документації із землеустрою.

Також, доручено визначити площі земель державної власності, на яких відбулося природне самозаліснення та внести пропозиції державній адміністрації щодо передачі їх у постійне користування лісогосподарським підприємствам, що належать до сфери управління Держкомлісгоспу.

Розпорядженням ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 25.05.2012 № 1116 Державному підприємству «Вищедубечанське лісове господарство» надано дозвіл на проведення інвентаризації земельних ділянок на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району (за межами населеного пункту) для встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру (а.с. 59).

На підставі зазначеного Розпорядження ПП Експертиза-Центр виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок.

Згідно з пояснюючою запискою до технічної документації, вказана вище інвентаризація проводилась у звязку з вилученням лісових земель загальною площею 115,7818 га.

Розпорядженням ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 03.07.2012 № 1385 затверджено вищезазначену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, наданих в постійне користування Державному підприємству «Вищедубечанське лісове господарство» на території Лебедівської сільської ради (а.с. 13).

Розпорядженням ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 23.08.2012 №1759 надано дозвіл Державному підприємству «Вищедубечанське лісове господарство» на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» загальною площею 1287,2770 га на території Лебедівської сільської ради (за межами населеного пункту) (а.с. 12).

Так, за результатами інвентаризації, на підставі розпорядження ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 23.08.2012 №1759 та технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками, ДП «Вищедубечанське лісове господарство» 10.10.2012 видано нові державні акти на право постійного користування земельними ділянками на загальну площу лісів 1287,2770га, у тому числі серії ЯЯ №140201 на площу 21,9327га з кадастровим номером :32:034:0901, який управлінням Держкомзему у ОСОБА_1 районі у встановленому законом порядку зареєстрований (а.с.15, зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у листі від №01-01/58 від 14.02.2018 зазначено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :32:034:0901, :33:022:0905 повністю накладаються на земельні ділянки ДП «Вищедубечанське лісове господарство», згідно державного акту на право постійного користування землею від 24.09.1998 серії ІІ-КВ №003309.

З урахуванням вилучених земель, розташування, конфігурація, межі та площі земельних ділянок, на які видано Державний акт: серія ЯЯ № 140201 на площу 21,9327га за кадастровим номером :32:034:0901 не відповідають межам земельних ділянок ДП Вищедубечанське лісове господарство відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003309 від 24.09.1998 року.

Прокурор зазначає, що в результаті інвентаризації земель ДП Вищедубечанське лісове господарство набуло право постійного користування на земельні ділянки, рішення про надання яких жоден орган державної влади у встановленому ст. ст. 116, 123 Земельного кодексу України порядку не приймав. Крім того, без передбаченої ст. 149 Земельного кодексу України процедури вилучення земель та прийняття органом виконавчої влади відповідного рішення вказане державне підприємство позбавлено права користування на частину лісових земель.

Зазначені обставини призвели до незаконної зміни цільового призначення земель, що не перебували у користуванні ДП Вищедубечанське лісове господарство, та безпідставного виведення частини земель державної власності з категорії лісогосподарського призначення, які відповідно до ст. 164 Земельного кодексу України, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками перебувають під особливою охороною від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб.

Відповідач 1 заперечуючи проти позову, вважає оскаржувані Розпорядження голови адміністрації від 03.07.2012 року № 1385 та від 23.08.2012 року № 1759 правомірним та прийнятими у відповідності до вимог чинного у відповідний період законодавства, посилаючись на ст. 57 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Вказує, що Розпорядження голови адміністрації від 03.07.2016 року № 1385 прийнято з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 року № 513 Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель, а саме пункт 8 зазначеної постанови визначає, що підставою для проведення інвентаризації земель є рішення відповідного органу виконавчої влади, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство» є підпорядкованим Київському обласному та по м. Києву управлінню лісового господарства, яке, в свою чергу входить у структуру Державного агентства лісових ресурсів України (Держлісагенство), яке є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та коорденується Кабінетом Міністрів України через Міністерство аграрної політики та продовольства і який реалізовує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Однак, посилання відповідача 1 на правомірність призначення і проведення інвентаризації, не обґрунтовує правомірності та дотримання визначеної законодавством процедури надання земельних ділянок у користування, що повязано зі зміною цільового призначення.

Відповідач 2 заперечуючи проти позову вказує, що прокурором не встановлено та не показано графічно, де знаходяться земельні ділянки загальною площею 115,7818га, цільове призначення яких було змінено та які були передані у приватну власність.

Відповілно до ст. 19 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовілносин), землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, землі лісогосподарського призначення.

Як визначено ст. 5 Лісового кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до ст. 35 Закону України Про землеустрій (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Абзацем 1 ст. ч. 1 ст.166 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції на момент винесення спірних Розпоряджень), віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

У відповідності ч. 4 вказаної статті, зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

В силу ст. 21 Земельного кодексу України (в редакції на момент винесення спірних Розпоряджень) передбачає, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Також, ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції на момент винесення спірних Розпоряджень) було передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

В той же час, надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Таким чином, в порушення наведених норм законодавства, за спірними Розпорядженнями частина земель вибула з лісогосподарських земель, частина земель набула статусу лісогосподарських, тобто відбулась зміна цільового призначення земель без розроблення проектів землеустрою, як того вимагає чинне законодавство.

Зміна цільового призначення земель та надання земельних ділянок у користування, що повязано зі зміною цільового призначення та зміною меж земельних ділянок, має відбуватись на підставі проектів землеустрою, а не на підставі технічної документації.

Згідно ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Як визначено ст. 21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація, зокрема, розробляє та забезпечує виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості грунтів, що перебувають у державній власності.

Згідно ст. 32 Лісового кодексу України (на момент видання спірних Розпоряджень), районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території, зокрема приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (чинної на момент винесення спірних Розпоряджень) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для, зокрема, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті.)

Частина 9 вказаної норми визначає, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, та субєктів господарювання залізничного транспорту загального користування у звязку з їх реорганізацію шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Крім того, Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 27 Лісового кодексу України (на момент видання спірних розпоряджень) Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин, зокрема, передає у власність, надає у постійне користування для несільськогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 43 Закону України Про місцеві державні адміністрації розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про перевищення повноважень ОСОБА_1 районною державної адміністрацією при прийнятті розпоряджень від 03.07.2012 року № 1385 та від 23.08.2012 року № 1759, а отже наявність підстав для визнання вказаних розпоряджень недійсними.

Державний акт на право постійного користування земельними ділянками виданого виданий Державному підприємству «Вищедубечанське лісове господарство», серія ЯЯ №140201 на площу 21,9327га з кадастровим номером :32:034:0901 на підставі незаконних Розпоряджень ОСОБА_1 райдержадміністрації, підлягає визнанню недійсним.

Щодо заявленої відповідачами позовної давності, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вказано в ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 253, 254 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно листа Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у листі від №01-01/58 інформаціющодо земельної ділянки з відпровідними додатками (схемами накладення земельних ділянок) прокуратурою отримано після 14.02.2018.

Посилання відповідача ОСОБА_1 районної державної адміністрації на те, що листом №7-20/3203 від 12.11.2013 прокуратурі надавалися в електронному вигляді копії розпоряджень із земельних питань, прийнятих ОСОБА_1 районною державною адміністрацією протягом 2011-2013 років для проведення перевірки законності їх прийняття не може бути підтвердженням, що саме спірні розпорядження передавалися прокуратурі.

Таким чином, суд не має підстав вважати, що прокурором пропущений строк позовної давності.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів, у розмірі 5286,00грн, а саме по 2643,00грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним розпорядження ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 03.07.2012 №1385 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області» в частині земельної ділянки площею 21,9327 га за кадастровим номером :32:034:0901.

3. Визнати недійсним розпорядження ОСОБА_1 районної державної адміністрації від 23.08.2012 №1759 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області» в частині земельної ділянки площею 21,9327 га з кадастровим номером :32:034:0901.

4. Визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий Державному підприємству «Вищедубечанське лісове господарство», серія ЯЯ №140201 на площу 21,9327га з кадастровим номером :32:034:0901.

5. Стягнути з ОСОБА_1 районної державної адміністрації (07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1; ідентифікаційний код 23569369) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. ОСОБА_5, 27/2; ідентифікаційний код 02909996) 2643,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

6. Стягнути з Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» (07342, Київська область, Вишгородський район, с. Пірново, вул. Київська, 1А) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. ОСОБА_5, 27/2; ідентифікаційний код 02909996) 2643,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 21.09.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова