РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2018Справа № 910/8555/18

Господарський суд міста Києва у складі: судді Васильченко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/8555/18

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»
простягнення 22 152,71 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі - відповідач) про стягнення 22 152,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №027052/4610/0000692 від 14.08.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом №АМ/0534811, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №910/8555/18 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

01.08.2018 відповідачем, в порядку ст.ст. 165, 178 Господарського процесуального кодексу України, через загальний відділ діловодства суду, подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання свого зобов'язання за договором страхування, а саме сплати страхового відшкодування власнику транспортного засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2017 за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №027052/4610/0000692 ПрАТ «СК «Уніка» (страховик) було застраховано автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, страхувальником та вигодонабувачем за договором є ОСОБА_1.

З довідки №147715 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 15.11.2017 у м. Одеса по вул. Заболотного, 32А мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 та знаходився під його керуванням, а також автомобіля «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 та знаходився під керуванням ОСОБА_3.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.01.2018 у справі №521/19757/17 (провадження №3/521/230/18).

16.11.2017 страхувальник звернувся до позивача з заявою №00242774 про подію, що має ознаки страхового випадку, у якій просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок СТО Емералд авто.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження транспортного засобу №11-020 від 03.12.2017, складеного суб'єктом оціночної діяльності Паляницею Андрієм Борисовичем (свідоцтво НОМЕР_3 від 27.04.2001), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 22 150,56 грн. з ПДВ.

Згідно ремонтної калькуляції №00242774 від 03.12.2017 вартість ремонту транспортного засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 23 850,46 грн. з ПДВ.

За страховим випадком - ДТП, що сталась 15.11.2017 за участю застрахованого автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту №00242774 від 06.12.2017 позивачем було визначено суму страхового відшкодування у загальному розмірі 23 846,86 грн.

06.12.2017 позивачем складено повідомлення №00242774 (вих. №242774) для ДП «Фірма «Емералд Моторс», що на підставі виставленого рахунку №615790 від 30.11.2017 страхова компанія надає згоду на списання грошових коштів з суми авансового платежу у розмірі 23 846,86 грн.

В підтвердження перерахування авансового платежу на рахунок ДП «Фірма «Емералд Моторс» позивачем надано платіжне доручення №037955 від 12.09.2017 на суму 936982,72 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як винуватця ДТП, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно полісу №АМ/0534811, ліміт відповідальності за яким становить 100 000,00 грн. та франшиза 2 000,00 грн., що підтверджується інформацією з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ та не заперечується відповідачем.

Позивач вимогою №21193 від 09.01.2018 звернувся до відповідача з проханням відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Втім, як зазначає позивач, відповідач ухиляється від виплати страхового відшкодування, що стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення з відповідача 22 152,71 грн., з яких: 21 846,86 грн. - сума страхового відшкодування, 174,77 грн. - інфляційні втрати та 131,08 грн. - 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Отже, з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» підставою для набуття позивачем права вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» щодо виплати страхового відшкодування (в порядку заміни кредитора в зобов'язанні) є факт фактичної виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, тобто, позивач повинен відшкодувати шкоду потерпілому - власнику транспортного засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, який було пошкоджено у ДТП 15.11.2017 з вини водія транспортного засобу «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача згідно полісу №АМ/0534811.

Позивач, в підтвердження виплати ним страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №027052/4610/0000692 від 14.08.2017, надав платіжне доручення №037955 від 12.09.2017 про перерахування ДП «Емералд Моторс» авансу на ремонт транспортних засобів згідно договору №30052012 від 31.05.2012 у розмірі 936 982,72 грн., а також повідомлення №00242774 від 06.12.2017, яким надає згоду ДП «Фірма «Емералд Моторс» на списання грошових коштів з суми авансового платежу у розмірі 23 846,86 грн.

Частинами 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

При цьому, обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позаяк позивачем, в порушення наведених норм процесуального законодавства, не надано суду належних та достатніх доказів в розумінні вимог статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували факт виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №027052/4610/0000692 від 14.08.2017 у розмірі 23 846,86 грн., внаслідок настання страхового випадку 15.11.2017, а долучена до матеріалів справи копія платіжного доручення №037955 від 12.09.2017 свідчить лише про перерахування позивачем на рахунок ДП «Емералд Моторс» грошових коштів, як аванс за ремонт транспортних засобів, на виконання умов договору №30052012 від 31.05.2012. При цьому, вказаний договір позивачем до матеріалів справи не долучений, що позбавляє суд можливості встановити дійсні правовідносини у межах даного договору та підстави і порядок списання коштів з авансу.

Не приймається судом до уваги і лист-повідомлення №00242774 від 06.12.2017, як належний доказ виконання позивачем свого зобов'язання за договором добровільного страхування, зокрема, щодо дійсного факту виплати страхового відшкодування у розмірі 23 846,86 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про направлення чи отримання вищевказаного листа ДП «Емералд Моторс» або містили відомості про факт списання на підставі даного листа коштів з авансового платежу ДП «Емералд Моторс» в рахунок здійснення відновлювального ремонту автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1.

При цьому, позивачем також не надано суду доказів, які б підтверджували факт проведення ДП «Фірма «Емералд Моторс» робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Приймаючи до уваги все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем, в порушення приписів Господарського процесуального кодексу України, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин щодо факту сплати страхового відшкодування у розмірі 23 846,86 грн., а відтак, відсутні правові підстави вважати, що до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача. Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено в розумінні вимог Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, в задоволенні позову слід відмовити з огляду на його недоведеність.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 22 152,71 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний судове рішення складено 12.09.2018.

Суддя Т.В. Васильченко