ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 вересня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/412/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Онуфрієнко М.П.

розглянув cкаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" №03/976 від 06.09.2018 (вх. №16834 від 07.09.2018) про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 у справі

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006

про cтягнення 18 420 989,43 грн., з яких: 16 474 432,74 грн. - інфляційні нарахування, 1 946 556,69 грн. - 3% річних

За участі представників

стягувача (позивача): ОСОБА_2 - уповноваженого, довіреність №44/18 від 14.09.2018

боржника (відповідача): ОСОБА_3 адвоката, довіреність №03/942 від 03.09.2018

приватного виконавця: ОСОБА_4 - адвоката, довіреність № 1784 від 14.09.2018

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до ст. 205 ГПК України, не надходило.

Суть справи:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області (суддя Стадник М.С.) знаходилась справа №921/412/17-г/7 за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до відповідача - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", про cтягнення 18 420 989,43 грн, з яких: 16 474 432,74 грн - інфляційні нарахування, 1 946 556,69 грн - 3% річних.

07.09.2018 Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (зміна найменування Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", витяг з ЄДР - в матеріалах справи), в порядку ст. 339 ГПК України, звернулося до суду із скаргою за №03/976 від 06.09.2018, згідно якої просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 (посвідчення №0044) щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №921/412/17-г/17 про стягнення з ПАТ "Тернопільгаз" () на користь ДК "Газ України" () 16 474 432,74 грн інфляційних втрат за зобовязаннями, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, 1 946 556,69 грн 3% річних, розрахованих від сум основного боргу, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, та винесення в межах відкритого виконавчого провадження Постанови про накладення арешту на кошти боржника від 27.08.2018, Постанови про арешт майна боржника від 28.08.2018 ВП № 57085891;

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 (посвідчення №0044) усунути допущені порушення, шляхом вжиття заходів щодо скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження за № 57085891 від 27.08.2018 з примусового виконання наказу №921/412/17-г/17 про стягнення ПАТ "Тернопільгаз" () на користь ДК "Газ України" () 16 474 432,74 грн інфляційних втрат за зобовязаннями, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, 1 946 556,69 грн 3% річних, розрахованих від сум основного боргу, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, Постанови про накладення арешту на кошти ПрАТ "Тернопільгаз" за №57085891 від 27.08.2018, Постанови про арешт майна боржника від 28.08.2018.

В обґрунтування скарги заявник посилається на приписи:

- п. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;

- п. 2 ст. 24, ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких виконавче провадження відкривається за місцем знаходження юридичної особи, або за місцем знаходження майна. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача.

Зокрема, зазначає, що на виконання Указу Президента України №151 від 25.02.1998 "Про реформування нафтогазового комплексу" прийнято Постанову Кабінету Міністів України за №747 від 25.05.1998 Про створення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Статутний фонд Компанії сформований шляхом передачі до нього: пакетів акцій, залишених у державній власності, відкритих акціонерних товариств, зазначених у додатку 2 до даної Постанови. Згідно з Додатком 2, пакет акцій ПрАТ "Тернопільгаз" передано до Статутного фонду НАК "Нафтогаз України". Відповідно до листа Фонду Державного майна України Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Тернопільській області за №11-08-02441 від 20.07.2012 державі належить 25,71% статутного капіталу ПрАТ "Тернопільгаз" та передано НАК "Нафтогаз України". В подальшому 0,71% статутного капіталу ПАТ "Тернопільгаз" підлягала приватизації Фондом Держаного майна, як це передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №1053 від 10.10.2011. Звертає увагу суду на Реєстр власників іменних цінних паперів вих. №123954зв від 12.03.2018, згідно якого у статуті товариства ПрАТ "Тернопільгаз" на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57085891 від 27.08.2018 наявна частка держави у розмірі 25,000119%.

З огляду на наведене стверджує, що у статутному капіталі ПрАТ "Тернопільгаз" частка, яка залишена у державній власності і передана до статутного фонду Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" перевищує 25%. Відтак, на думку скаржника, примусове виконання рішення суду у справі №921/412/17-г/7 (наказу від 03.01.2018) не може здійснюватись приватним виконавцем.

Окрім того, вважає, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження порушено територіальну підвідомчість, оскільки в наказі Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2018 по справі №921/412/17-г/7 вказано місцезнаходження юридичної особи ПрАТ "Тернопільгаз": вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, а інші відомості, які б давали підстави відкривати виконавче провадження не за місцем місцезнаходження юридичної особи, відсутні.

Згідно Протоколу повторного автоматизовано розподілу судових справ між суддями, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку із перебуванням судді Стадник М.С. у відпустці, справу №921/412/17-г/7 для розгляду скарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" за №03/976 від 06.09.2018 на дії приватного виконавця передано на розгляд суду у складі судді Гирили І.М.

У відповідності до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ст. 342 ГПК України).

Ухвалою суду від 10.09.2018 (суддя Гирила І.М.) судове засідання для розгляду cкарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" за №03/976 від 06.09.2018 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 у справі № 921/412/17-г/7 призначено на 11:45 год. 17.09.2018; зобов'язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 надати (надіслати) господарському суду відзив на подану скаргу (визнання/спростування), із посиланням на відповідні документи; запропоновано стягувачу надати суду письмово викладену позицію по суті скарги.

В судове засідання 17.09.2018 повноважний представник скаржника (боржника за виконавчим документом) прибув, скаргу №03/976 від 06.09.2018 (вх. №16834 від 07.09.2018) підтримав в повному обсязі з викладених у ній підстав.

Приватний виконавець у відзиві на скаргу за вих. №3908 від 12.09.2018 (вх. №17114е/17184), підтриманому його повноважний представником в судовому засіданні 17.09.2018, скаргу боржника вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Стверджує, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду у даній справі дотримано вимог ст. 24 Закону України Про виконавче провадження. В обґрунтування наведеного посилається на заяву стягувача про примусове виконання рішення від 21.08.2018 №31/04-3005, інформаційну довідку №135619352 від 27.08.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Доводи скаржника про наявність у його статутному фонді частки держави понад 25% вважає помилковими. Стверджує, що єдиним належним, допустимим та достовірним доказом наявності у статутному капіталі боржника частки держави понад 25% є відомості, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, згідно отриманого виконавцем Витягу з ЄДР, такі відомості відсутні. Зазначає, що інформація про будь-які корпоративні права або інші обєкти управління державної власності щодо боржника (за пошуком по коду субєкта господарювання 03353503) відсутня і на офіційному сайті Фонду державного майна України. В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучив витяг з ЄДР станом на 27.08.2018 та скріншот із сайті Фонду державного майна України http://www.spfu.gov.ua/ua/list/spf-stateproperty-entities.html?type=0&re?тан_name=0&edr.20=03353503&sшо_code_name=.

Окрім того, вказує, що в силу приписів Закону України "Про управління обєктами державної власності" Кабінет Міністрів України вправі передавати до статутного капіталу юридичних осіб лише ті корпоративні права, які належать державі у статутних капіталах господарських організацій. В той же час, ПрАТ Тернопільгаз є акціонерним товариством, одним із засновником та акціонером якого є Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Відтак, у статутному капіталі боржника наявні корпоративні права виключно НАК "Нафтогаз України" і він не є підприємством, частка держави у статутному капіталі якого становить 25 % та більше.

Повноважний представник стягувача (позивача у справі) в судове засідання 17.09.2018 прибув. У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції посилається на наказ Міністерства юстиції України № 1657/5 від 10.06.2016 "Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", приписи Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Закону України "Про управління обєктами державної власності, Закону України "Про виконавче провадження", Положення про Реєстр корпоративних прав держави, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 жовтня 2003 р. №1679, Статути ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПрАТ по газопостачанню та газифікації"Тернопільгаз".

Зазначає, що згідно отриманого Компанією та долученого до матеріалів справи Витягу з ЄДРЮОФОПГФ (далі Витяг) станом на 10.08.2018 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб відсутня інформація стосовно частки держави у статутному капіталі боржника юридичної особи ПрАТ "Тернопільгаз"; засновниками ПрАТ "Тернопільгаз" є ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та юридичні і фізичні особи.

Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1044 від 14.12.2016 Статуту, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" утворена на виконання Указу Президента України № 151 від 25.02.1998 Про реформування нафтогазового комплексу України. У п. п. 2, 7, 9, 11 Статуту вказано, що: Компанія є публічним акціонерним товариством; Компанія вважається утвореною і такою, що набула прав юридичної особи, з дати її державної реєстрації; Компанія має самостійний баланс, поточні та інші рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням, ідентифікаційним кодом, а також знак для товарів і послуг, штампи, бланки та інші реквізити; Компанія є повноправним акціонером (засновником, учасником) господарських товариств, пакети акцій/корпоративні права яких передані до статутного капіталу Компанії, а також тих, що засновані Компанією або акції/корпоративні права яких набуті Компанією в інший спосіб. Компанія здійснює всі права та несе всі обовязки акціонера (засновника, учасника) відповідно до закону. Передані Компанії акції/корпоративні права господарських товариств можуть бути відчужені, передані в заставу або обтяжені у будь-який спосіб виключно за рішенням загальних зборів акціонерів, крім випадків, коли такі відчуження, передача в заставу або інше обтяження заборонено законом.

Наведене вище, на думку стягувача, свідчить про те, що акціями ПрАТ "Тернопільгаз" володіє не держава, а ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як юридична особа, яка здійснює всі права та несе всі обовязки акціонера.

Щодо посилань скаржника на лист Регіонального відділення фонду Державного майна України по Тернопільській області за №11-08-02441 від 20.07.2012 та Постанову Кабінету Міністрів України №1053 від 10.10.2011 про передачу НАК "Нафтогаз України" належних державі 25,71 % статутного капіталу ПрАТ "Тернопільгаз" та подальшу приватизацію Фондом державного майна 0,71 % статутного капіталу ПрАТ "Тернопільгаз", зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України №1053 від 10.10.2011 були внесені зміни у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України N 747 від 25.05.1998 "Про утворення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". В зазначених змінах додано перелік газорозподільних та газопостачальних товариств, акції яких підлягали передачі Фонду державного майна, серед яких є ПрАТ "Тернопільгаз".

Наведене, на думку стягувача, свідчить про те, що частина акцій ПрАТ "Тернопільгаз" у свій час були передані Фонду державного майна (0,71%), а у НАК "Нафтогаз України" залишилось 25% акцій. Відтак, якщо би і містилася частка держави у статутному капіталі боржника, то вона би точно не перевищувала 25 відсотків.

Окрім того, просить суд врахувати, що 27.07.2018 з метою розроблення механізму стягнення з контрагентів, в яких є частка акцій Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", представником ДК "Газ України" було направлено адвокатський запит до Фонду державного майна України, з проханням повідомити інформацію стосовно перебування в Реєстрі корпоративних прав держави перелічених у запиті підприємств, зокрема, і Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз". У відповіді за №10-17-15399 від 01.08.2018 Фонд державного майна України зазначив, що станом на 31.07.2018 перелічені у запиті акціонерні товариства в Реєстрі корпоративних прав держави не обліковуються (належним чином засвідчену копію адвокатського запиту за №31/04-2712 від 27.07.2018 та лист Фонду державного майна України за №10-17-15399 від 01.08.2018 долучено до матеріалів справи, оригінал - оглянуто в судовому засіданні).

Долучений скаржником до матеріалів справи Реєстр власників іменних цінних паперів за вих. №123954зв від 12.03.2018, на думку стягувача, не може вважатись належним та достовірним доказом, оскільки, останній складено між боржником та депозитарієм не станом на дату відкриття виконавчого провадження (27.08.2018), а на шість місяців раніше (12.03.2018), його немає у вільному доступі, а відтак відсутня можливість перевірки достовірності наведеної у ньому інформації. Поряд із цим, звертає увагу суду на те, що в доданому боржником до своєї скарги Реєстрі власників іменних цінних паперів ніде не міститься інформації стосовно частки держави у статутному капіталі ПрАТ "Тернопільгаз".

Окрім того, зауважує, що п. п. 2.15., 13.2.2. Статуту ПрАТ "Тернопільгаз" визначено, що Товариство не несе відповідальності за зобов'язаннями держави, а держава не несе відповідальності за зобов'язаннями Товариства. Зміни до Статуту Товариства, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Товариство та акціонери не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Наведене, на думку стягувача, свідчить про те, що згідно інформації, яка зазначена в статуті ПрАТ "Тернопільгаз", держава не володіє акціями в підприємстві боржника.

Щодо тверджень скаржника про порушення приватним виконавцем правил територіальної підвідомчості вважає, що останнім не вірно трактуються норми Закону України "Про виконавче провадження". Звертає увагу суду на те, що в заяві про примусове виконання рішення Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/412/17-г/7 стягувачем були обґрунтовані підстави звернення до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області за місцезнаходженням майна боржника. Зокрема, ДК "Газ України" зазначало, що за боржником на праві приватної власності зареєстровано обєкти нерухомого майна, які знаходяться в Одеській області. Відтак, вважає, що приватним виконавцем виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/412/17-г/7 відкрито у повній відповідності до приписів ст. ст. 24, 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" №03/976 від 06.09.2018 (вх. №16834 від 07.09.2018) про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1, заслухавши в судовому засіданні пояснення повноважних представників скаржника, стягувача та приватного виконавця, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.09.2017 у даній справі в задоволенні позову Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відмовлено.

Поряд із цим, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15.05.2018, рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.09.2017 у справі №921/412/17-г/7 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов Дочірньої компанії "Газ Україна" Національної акціонерної компанії Нафтогаз Україна задоволено повністю, а саме:

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (46006, м. Тернопіль, вул. Чернівецька, 54, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 16 474 432 грн 74 коп. - інфляційних втрат за зобовязаннями, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, розраховані за період червень 2014 року квітень 2017 року та 1 946 556 грн 69 коп. 3% річних розрахованих від сум основного боргу, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, за період з 29.06.2014 по 26.04.2017 включно;

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006, ) на користь Дочірньої компанії "Газ Україна" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ) судовий збір у розмірі 240 000 грн 00 коп. за подання позовної заяви;

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (46006, м. Тернопіль, вул. Чернівецька, 54, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 264 000,00 грн судових витрат за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

03.01.2018 на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 видано відповідні накази.

31.08.2018 на адресу ПрАТ "Тернопільгаз" (боржника за виконавчим документом - наказом суду від 03.01.2018 у справі №921/412/17-г/7) надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження за №57085891 з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2018 у справі №921/412/17-г/7, про стягнення з ПАТ "Тернопільгаз" на користь ДК "Газ України" 16 474 432,74 грн інфляційних втрат за зобовязаннями, що виникли на підставі договору №06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, 1 946 556,69 грн 3% річних, розрахованих від суми боргу, що виникли на підставі договору №06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, за період з 29.06.2014 по 26.04.2017.

В межах відкритого виконавчого провадження №57085891 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунках ПрАТ "Тернопільгаз" у межах суми звернення стягнення, з врахуванням основної винагороди приватного виконавця, втрат виконавчого провадження, штрафів, в сумі 19 906 078,40 грн та постанову про накладення арешту на майно боржника.

Спір у справі стосується оскарження боржником постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів боржника та арешт майна боржника.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, з наступними змінами та доповненнями, надалі - Закон №1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно ч. ч. 3, 7 ст. 26 Закону № 1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Правовий аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що приватний виконавець у будь-якому випадку зобовязаний відкрити виконавче провадження за заявою стягувача, а вже після цього здійснити заходи щодо перевірки викладених у заяві обставин, в тому числі наявності права власності або іншого майнового права боржника на вказане стягувачем майно, та у випадку наявності підстав, накласти арешт на кошти боржника та зазначене майно. При цьому, стягувачу надано альтернативне право щодо обрання місця виконання судового рішення.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалам справи, що звертаючись до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 із заявою №31/04-3005 від 21.08.2018 про примусове виконання рішення (в матеріалах справи) ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" стягувач за виконавчим документом, повідомив, що за боржником на праві приватної власності зареєстровано обєкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою: бульвар Золотий беріг, 81, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська область. Також зазначив, про відомі йому рахунки, які належать боржнику.

27.08.2018 приватним виконавцем, на виконання приписів чинного законодавства, перевірено наведену стягувачем інформацію щодо наявності у боржника права власності на вказане вище майно та отримано відповідну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №135619352 (в матеріалах справи).

Наведене, на думку суду, свідчить про те, що звернення стягувача до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 за місцезнаходженням майна боржника узгоджується з приписами ст. 24 Закону № 1404-VIII. Відкриваючи виконавче провадження з примусового виконання рішення на підставі наказу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2018 № 921/412/17-г/7 про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 16 474 432 грн 74 коп. - інфляційних втрат за зобовязаннями, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, розраховані за період червень 2014 року квітень 2017 року та 1 946 556 грн 69 коп. 3% річних розрахованих від сум основного боргу, що виникли на підставі договору № 06/110-1998 на купівлю-продаж природного газу, за період з 29.06.2014 по 26.04.2017 включно, приватний виконавець діяв у повній відповідності до вимог Закону України „Про виконавче провадження". Твердження скаржника про порушення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 при відкритті виконавчого провадження №57085891 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №914/412/17-г/7 від 03.01.2018 правил територіальної підвідомчості є безпідставними.

Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постанові №910/15141/16 від 18.06.2018.

Щодо доводів скаржника про відсутність у приватного виконавця підстав для виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 03.01.2018 № 921/412/17-г/7, з огляду на наявність у статутному капіталі ПрАТ "Тернопільгаз" частки, яка залишена у державній власності і передана до статутного фонду НАК "Нафтогаз України" та яка перевищує 25%, суд відзначає наступне:

Пп. 2 п. 2 ст. 5 Закону № 1404-VIII визначено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

Правові основи управління об'єктами державної власності визначено Законом України "По управління об'єктами державної власності" № 185-V від 21.09.2006, з наступними змінами (надалі Закон № 185-V).

Ч. 1 ст. 3 Закону № 185-V передбачено, що об'єктами управління державної власності є, зокрема, корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави).

Фонд державного майна України відповідно до законодавства, щодо корпоративних прав держави: а) здійснює управління корпоративними правами держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; б) створює і веде реєстр корпоративних прав держави, який є складовою Єдиного реєстру об'єктів державної власності, відповідно до законодавства; г) встановлює наявність та визначає розмір корпоративних прав держави в майні господарських організацій, а також у майні громадських організацій колишнього СРСР, розташованих на території України; и) призначає відповідно до законодавства представників держави в органи управління господарських організацій, корпоративні права держави яких перебувають у його управлінні, визначає кандидатури незалежних членів наглядової ради, що пропонуються до обрання до складу наглядових рад господарських товариств, корпоративні права держави яких перебувають у його управлінні; ї) здійснює контроль за виконанням умов контрактів керівниками виконавчих органів господарських організацій, які перебувають у його управлінні; л) виконує інші передбачені законодавством функції з управління корпоративними правами держави.

Реєстр корпоративних прав держави є автоматизованою інформаційно-довідковою системою збирання та обліку відомостей про акції, частки, паї, що належать державі у статутному капіталі господарських товариств та інших суб'єктів господарювання (далі - господарські товариства) і утворюється для оперативного обліку зазначених акцій, часток, паїв, забезпечення ефективного здійснення корпоративних прав держави, а також забезпечення гласності та відкритості інформації про державну власність, у межах, установлених законодавством (п. 1 Положення про Реєстр корпоративних прав держави, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України №1679 від 29.10.2003 (надалі Положення).

Згідно п. 5 Положення до Реєстру включаються відомості про акції, паї, частки, що належать державі у статутному капіталі господарських товариств - резидентів та нерезидентів.

У разі виникнення нових корпоративних прав держави міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, які виступають засновниками господарських товариств або на які покладено функції з управління корпоративними правами держави в господарських товариствах, у місячний строк з моменту державної реєстрації цих товариств подають відомості Фондові державного майна за встановленими формами в електронному та паперовому вигляді. Фонд державного майна у десятиденний строк вносить відомості до Реєстру. У разі потреби внесення змін до Реєстру міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, які виступають засновниками господарських товариств або на які покладено функції управління корпоративними правами держави в господарських товариствах, у тижневий строк після одержання відповідних документів подають відомості Фондові державного майна за встановленими формами в електронному та паперовому вигляді. Фонд державного майна у триденний строк вносить зміни до Реєстру (п. п. 7, 8 Положення).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.07.2018 представником ДК "Газ України" з метою розроблення механізму стягнення з контрагентів, у яких є частка акцій Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", направлено адвокатський запит за №31/04-2712 від 27.07.2018 до Фонду державного майна України з проханням надати відомості (витяги) з Реєстру корпоративних прав держави щодо перебування у згаданому реєстрі перелічених у запиті підприємств, в т.ч. і Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", .

У відповіді №10-17-15399 від 01.08.2018 на запит за №31/04-2712 від 27.07.2018 Фонд державного майна України повідомив, що станом на 31.07.2018 перелічені у запиті акціонерні товариства в реєстрі корпоративних прав держави не обліковуються.

Окрім того, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15.05.2013, з наступними змінами (надалі Закон № 755-IV) передбачено, що єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи є Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 7 Закону № 755-IV).

Відповідно до п.6 ч. 2 ст. 9 Закону № 755-IV в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі.

П. 1 ч. 2 ст. 11 Закону № 755-IV передбачено, що відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді: 1) безоплатного доступу через портал електронних сервісів до: відомостей з Єдиного державного реєстру, які актуальні на момент запиту, необхідних для видачі документів дозвільного характеру та ліцензій, а також про видані документи дозвільного характеру та ліцензії, для укладення цивільно-правових договорів, у тому числі щодо наявності запису про державну реєстрацію припинення або перебування юридичної особи у стані припинення, державну реєстрацію припинення чи перебування у процесі припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, про місцезнаходження, види діяльності, центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо така частка становить не менше 25 відсотків.

Пп 7 п. 3 р. 5 Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 10.06.2016 № 1657/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.06.2016 за № 839/28969 передбачено, що відомості про юридичну особу містять відомості про центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство, або частку держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо ця частка становить не менше 25 відсотків.

В силу приписів ст. 10 Закону № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Згідно до п. 13.2.2. Статуту боржника, зміни до Статуту Товариства, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Товариство та акціонери не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2018 при відкриті виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області №914/412/17-г/7 від 03.01.2018 приватним виконавцем сформовано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ПрАТ "Тернопільгаз" та встановлено, що в останньому відсутні відомості про те, що частка держави у статутному капіталі боржника перевищує 25 відсотків.

Інформація про наявність у статутному капіталі ПрАТ "Тернопільгаз" частки держави, яка перевищує 25 відсотків відсутня і у сформованому на запит суду № від 06.09.2018 витягу.

Долучений скаржником до матеріалів справи Реєстр власників іменних цінних паперів за вих. № 123954зв від 12.03.2018 хоча і свідчить про те, що одним із власників цінних паперів ПрАТ "Тернопільгаз" є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її відсоток у статутному капіталі боржника становить 25,000119, однак не спростовує встановлені вище судом обставини.

За даних обставин, суд погоджується із доводами приватного виконавця про те, що скаржником не доведено обставин щодо наявності у його статутному фонді частки держави в розмірі, що перевищує 25 відсотків.

Ч.ч. 1-2 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст. 73, 74 ГПК України).

Додатково суд звертає увагу скаржника на те, що в порядку частини 4 ст. 74 ГПК України суд позбавлений права самостійно збирати докази, а відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 12 постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 07.10.2012 року № 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що твердження скаржника про порушення приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження №57085891 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №914/412/17-г/7 від 03.01.2018 правил територіальної підвідомчості та відсутність, в силу приписів п. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 повноважень на здійснення примусового виконання рішення у справі №921/412/17-г/7 є неправомірними.

Окрім того, зважаючи на встановлений судом факт правомірності дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 щодо відкриття виконавчого провадження №57085891 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області №914/412/17-г/7 від 03.01.2018 безпідставними, на думку суду, є і вимоги скаржника щодо визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо винесення в межах відкритого виконавчого провадження № 57085891 Постанови про накладення арешту на кошти боржника від 27.08.2018, Постанови про арешт майна боржника від 28.08.2018 та зобов'язання приватного виконавця усунути допущені порушення, шляхом вжиття заходів щодо скасування зазначених постанов.

Інші доводи та заперечення учасників справи не спростовують встановлених судом обставин.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

За даних обставин, суд відмовляє у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" №03/976 від 06.09.2018 (вх. №16834 від 07.09.2018) про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 13, 73 - 74, 232 - 235, 339, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" №03/976 від 06.09.2018 (вх. №16834 від 07.09.2018) про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її проголошення, через Господарський суд Тернопільської області.

3. Копію ухвали направити сторонам по справі та Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1, вул. Гоголя, 19, м. Одеса, 65082 рекомендованою кореспонденцією з повідомлення про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.09.2018

Суддя І.М. Гирила