ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 рокуСправа № 912/1702/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1702/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", 25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, буд. 67

про стягнення 1 196 731,25 грн

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 14-84 від 14.04.17;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 07/01-68 від 16.04.18.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") подано позовну заяву з вимогою стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (далі - ВАТ "Кіровоградгаз") 1 196 731,25 грн заборгованості, яка складається з: 817655,21 грн пені, 85707,95 грн - 3% річних та 293368,09 грн інфляційних, з покладанням на відповідача судових витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 21.09.2017 №17-106-ВТВ в частині оплати за переданий газ у строк, визначений договором.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2018 поданий позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 912/1702/18 та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем подано до матеріалів справи відзив від 25.07.2018 № 07/2220 на позовну заяву з додатками, у відповідності до змісту якого позовні вимоги заперечено повністю.

Так, у відзиві (а.с. 35-40) та в запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 79-80) відповідач посилається на те, що між сторонами були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, якими сторони змінили порядок та строки проведення розрахунків за надані послуги, що не було належно враховано позивачем. На виконання укладених протокольних рішень, згідно Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевими бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, розрахунок за основними спірними зобовязаннями проводився з позивачем з урахуванням порядку та строків, визначеними спільними протокольними рішеннями про проведення взаєморозрахунків. В іншій частині зобовязань розрахунок з позивачем проводився без підписання спільних протокольних рішень на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" від 04.03.2002 № 256.

27.07.2018 господарський суд розпочав підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 27.07.2018 оголошено перерву до 28.08.2018.

Позивач у відповіді на відзив № 14/4-2101 від 31.07.2018 (а.с. 62-64) зазначає, що на суми, сплачені шляхом укладення та виконання спільних протокольних рішень, нарахування не здійснені. Однак, на решту суми, щодо якої відповідач здійснив оплату з простроченням, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат правомірне. Позивач вважає в даному випадку безпідставним посилання відповідача на постанову КМУ від 04.03.2012 року №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", оскільки використання газу за договором здійснювалось для власних потреб відповідача.

В підготовчому засіданні 28.08.2018 оголошено перерву до 05.09.2018.

В підготовчому засіданні 05.09.2018 представниками сторін подано письмову згоду про можливість початку розгляду справи по суті в цей же день.

Ухвалою від 05.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №912/1702/18 до судового розгляду по суті в даному судовому засіданні 05.09.2018.

В судовому засіданні 05.09.2018 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю у відповідності до поданого позову та з урахуванням всіх поданих письмових доказів; представником відповідача заперечено позовні вимоги відповідно до обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та з урахуванням всіх поданих письмових доказів.

31.08.2018 відповідачем подано до суду заяву № 07/2649 від 31.08.2018 про поновлення пропущеного строку на подання заперечень на відповідь на відзив у зв'язку з тим, що останній не отримав відповідь на відзив та дізнався про її наявність при ознайомленні з матеріалами справи.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання відповідачем відповіді на відзив; 29.08.2018 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи та дізнався про наявність відповіді на відзив (а.с. 77), заперечення на відповідь на відзив подано суду 31.08.2018.

Враховуючи викладене, господарський суд не вважає строк на подання заперечення на відповідь на відзив пропущеним, а тому не вбачає підстав для його поновлення та розгляду заяви відповідача № 07/2649 від 31.08.2018.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2017 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та ВАТ "Кіровоградгаз" (Споживач) укладено договір постачання природного газу №17-106-ВТВ, за змістом п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору (далі - Договір) (а.с. 11-17).

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат Споживача (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає споживачу з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) газ обсягом до 1 288,400 тис. куб.м.

Постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на газ переходить від Постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (п. 3.1. Договору).

Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 цього договору, на відповідний місяць (п. 3.2. Договору).

У розділі V Договору сторони узгодили ціни на природний газ.

За змістом п. 5.3. Договору у разі зміни на офіційному веб-сайті постачальника цін на газ, вони є обов'язковими за цим Договором з моменту введення їх в дію.

Згідно з п. 6.1 Договору оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплата за газ здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 7.2 Договору Споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати поставлений природний газ в розмірі та порядку, передбаченому даним Договором.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами за цим договором з 01.09.2017 і діє в частині реалізації газу до 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. (п. 12.1. Договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

У відповідності до наданого позивачем ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу, оформленого сторонами згідно умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято імпортний природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат у вересні 2017 року в обсязі 1035,410 тис. куб. м, загальною вартістю 9 059 009,17 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 30.09.2017 а.с. 20).

ОСОБА_4 підтверджує виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором своєчасно та у повному обсязі.

До матеріалів справи долучено довідку по операціях за договором від 21.09.2017 № 17-106-ВТВ, в якій зазначено про оплату вартості отриманого газу у повному обсязі (9 059 009,17 грн), в тому числі оплати отримані на підставі протокольних рішень, підписаних сторонами (а.с. 29). Сторони зазначені обставини не заперечували.

Позивачем надано до матеріалів справи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 3845 від 09.11.2017 та № 4032 від 20.11.2017(а.с. 21-26).

Так, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (сторона № 1), Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації (сторона № 2), Фінансовим управлінням Світловодської міської ради (сторона № 3), Управлінням соціального захисту населення Світловодського міськвиконкому (сторона № 4), Спільним підприємством товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (сторона № 5), ВАТ "Кіровоградгаз" (сторона № 6) та НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено спільне протокольне рішення № 3845 від 09.11.2017, згідно якого визначено порядок проведення розрахунків між сторонами, відповідно до якого відповідачем, після надходження коштів з державного бюджету, були перераховані позивачу за платіжним дорученням № 40 від 22.11.2017 кошти в сумі 375 000,00 грн.

Також, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (сторона № 1), Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації (сторона № 2), Фінансовим управлінням Олександрійської міської ради (сторона № 3), Управлінням соціального захисту населення Олександрійської міської ради (сторона № 4), Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (сторона № 5), ВАТ "Кіровоградгаз" (сторона № 6) та НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено спільне протокольне рішення №4032 від 20.11.2018, з гідно якого визначено порядок проведення розрахунків між сторонами, відповідно до якого відповідачем, після надходження коштів з державного бюджету, були перераховані позивачу за платіжним дорученням № 37 від 22.11.2017 кошти в сумі 120 000,00 грн.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 втратила чинність 01.01.2018 року, після проведення сторонами розрахунків за спільними протокольними рішеннями.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов'язання по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, тобто з порушенням строку згідно пункту 6.1. Договору. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором позивач звернувся до господарського суду із даним позовом про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, нарахованих за період прострочення.

Розглядаючи позовні вимоги, господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Нормами статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з приписами статей 655, 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст. 610 Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що у разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1 та 6.6. цього Договору він зобов'язується сплатити постачальнику крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору щодо строків оплати поставленого природного газу позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 817655,21 грн за період з 21.10.2017 по 27.02.2018.

Згідно розрахунку позивача, нарахування пені здійснено на суму заборгованості 8534009,17 грн, яку було сплачено з порушенням встановлених строків, що є обґрунтованим. Позивачем не нараховувалась пеня на суми, оплачені відповідачем на виконання спільних протокольних рішень, якими було змінено порядок та строки розрахунків на газ, чим спростовуються доводи відповідача щодо неврахування обставин складення відповідних спільних протокольних рішень. Відсутність посилань на конкретне спільне рішення у розрахунку позивача не впливає на суть розрахунку та його обґрунтованість.

Суд перевірив розрахунок пені (а.с. 18) з урахуванням дат виникнення зобов'язань по оплаті поставленого газу вважає його арифметично вірним, а суму пені у розмірі 817655,21 грн за період з 21.10.2017 по 27.02.2018 такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 85707,95 грн за період з 21.10.2017 по 27.02.2018 та 293368,09 грн інфляційних за листопад 2017- січень 2018.

Суд перевірив розрахунок 3% річних та втрат від інфляції (а.с. 18) та вважає його обґрунтованим а суми нарахованих 3% річних та інфляційних такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем з урахуванням складених спільних протокольних рішень, про які зазначено вище.

Заперечення відповідача стосовно того, що розрахунок за газ здійснювався у відповідності до постанови КМУ від 04.03.2002 року №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", а тому відсутні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, господарським судом відхиляються з підстав наступного.

Порядок, який затверджено постановою КМУ від 04.03.2002 року №256, визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, у тому числі, природного газу. Тобто, за змістом вказаного Порядку держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Між тим, згідно договору №17-106-ВТВ від 21.09.2018 газ, що продається, використовується відповідачем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат Споживача. Таким чином, спожитий за договором газ використовується відповідачем для власних потреб, а відтак, спрямування субвенцій, отриманих від держави, в рахунок оплати за Договором є виключно волевиявленням відповідача.

До того ж, в судовому засіданні 05.09.2018 представником відповідача повідомлено про фактичну можливість проведення розрахунків за договором іншим шляхом.

Суд також враховує, що договором №17-106-ВТВ від 21.09.2018 не передбачено жодних умов, якими б змінювався порядок та умови розрахунків в залежності від наявності чи відсутності державного фінансування.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що у відзиві ВАТ "Кіровоградгаз" №07/2220 від 25.07.2018 міститься посилання на статті 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, що регулюють зменшення розміру штрафних санкцій.

Разом з цим, господарський суд вважає, що саме лише зазначення вказаних статей у відзиві не є клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій; відповідачем в процесу розгляду справи таке клопотання не заявлялось та не доведено наявність обставин, передбачених ст. 219 Господарського кодексу України для зменшення розміру його відповідальності.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 17 950,97 покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, 67, ідентифікаційний код 03365222) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) борг у загальній сумі 1 196 731,25 грн, з якого: 817 655,21 грн. пені, 85 707,95 грн. 3% річних та 293 368,09 грн інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 17 950,97 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 та Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, буд. 67.

Повне рішення складено 14.09.2018.

Суддя В.В.Тимошевська