ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2018 р. Справа № 920/198/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” (вх.№1291С/1-43) на рішення господарського суду Сумської області від 21.05.2018 (суддя О.Ю. Резніченко, повне рішення складено 21.05.2018) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд”, м. Суми

до Дочірнього підприємства “Завод обважнених бурильних труб”, м. Суми

про стягнення 70068 грн. 97 коп., -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Дочірнього підприємства “Завод обважнених бурильних труб”, в якому після остаточних уточнень просило стягнути з відповідача на свою користь 65200,00 грн. основного боргу, 888,20 грн. інфляційних збитків, 3629,63 грн. пені, 351,14 грн. 3% річних, 1762,00 грн. судового збору, 5000,00 грн. витрат на надання правової допомоги та 44,40 грн. витрат на відправку поштових відправлень.

В обґрунтування позову посилалося на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно укладеного між сторонами 05.08.2013 договору № 79/9-72-13 про організацію транспортних перевезень та надання експедиторських послуг щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг. В якості правових підстав позову посилалося на умови договору № 79/9-72-13 від 05.08.2013, положення статей 526, 612, 625, 629 ЦК України.

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі №920/198/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства “Завод обважнених бурильних та ведучих труб” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” 47200 грн. основного боргу, 888 грн. 20 коп. інфляційних збитків, 3629 грн. 63 коп. пені, 351 грн. 14 коп. 3 % річних, 1762 грн. витрат по сплаті судового збору, 500 грн. витрат на правничу допомогу. В частині стягнення 18000 грн. основного боргу – провадження у справі закрито.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі №920/198/18 в частині стягнутих витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов щодо стягнення судових витрат задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача 5000,00 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, пов’язані з апеляційним розглядом.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність письмових заперечень з боку відповідача щодо зменшення суми судових витрат та відсутність у суду права зменшувати їх розмір за власною ініціативою. Також зазначає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу в п’ять разів менші від рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, визначених Радою адвокатів Харківської області 21.03.2018.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” залишено без руху з підстав невиконання апелянтом вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України та надано строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” в межах встановленого судом строку подало уточнену апеляційну скаргу (вх. №6045 від 02.08.2018), оформлену з дотриманням вимог, встановлених процесуальним законом.

Після усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” без руху, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача. Зупинено дію рішення господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі №920/198/18. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів, з урахуванням поштового перебігу, з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглянута за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

У встановлений ухвалою суду строк від Дочірнього підприємства “Завод обважнених бурильних труб” надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №6693 від 28.08.2018), в якому відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, зокрема зазначаючи, що оскаржуване судове рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу цілком є наслідком процесуальної поведінки позивача (його представника).

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” до господарського суду з позовом стало неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №79/9-72-13 від 05.08.2013 про організацію транспортних перевезень та надання експедиторських послуг в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення 65200,00 грн. основного боргу, 888,20 грн. інфляційних збитків, 3629,63 грн. пені, 351,14 грн. 3% річних, а також 1762,00 грн. судового збору, 5000,00 грн. витрат на надання правової допомоги та 44,40 грн. витрат на відправку поштових відправлень.

Як вже зазначалось вище, оскаржуваним рішенням господарський суд Сумської області стягнув з відповідача на користь позивача 47200,00 грн. основного боргу, 888,20 грн. інфляційних збитків, 3629,63 грн. пені, 351,14 грн. 3 % річних, 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору, 500,00 грн. витрат на правничу допомогу. В частині стягнення 18000,00 грн. основного боргу – провадження у справі закрито.

Предметом апеляційного розгляду у даній справі є сума судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги.

Так, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 500,00 грн. (із заявлених до стягнення 5000,00 грн.) суд першої інстанції, врахувавши, що справа розглядається у спрощеному провадженні, є справою незначної складності, не пов’язана з дослідженням значної кількості доказів, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, дійшов висновку про часткове відшкодування витрат позивача на правничу допомогу.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов’язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, згідно ч. 4 вищевказаної статті, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв’язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2018 між Адвокатським об’єднанням ”СВ і ВВ” (адвокатське об’єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Корпорація Сумиавтотрейд” (замовник) було укладено договір про надання правничої допомоги, згідно п.п. 1.2. якого адвокатське об’єднання відповідно до узгоджених сторонами доручень:

-          представляє інтереси замовника з питання стягнення заборгованості за договором про організацію транспортних перевезень та надання експедиторських послуг №79/9-72-13 від 05 серпня 2013 року під час досудового врегулювання спору;

-          представляє інтереси замовника в господарському суді Сумської області;

-          надає замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів замовника у справі;

-          представляє замовника з усіма правами, які надано законом позивачу, у тому числі з правом пред'явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред'явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; вчиняти інші дії в інтересах замовника не передбачених даним договором (а.с. 32).

За правничу допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору замовник сплачує адвокатському об’єднанню винагороду в розмірі 5000,00 грн. (п.п. 3.1. договору).

Факт оплати адвокатських послуг позивачем підтверджується платіжним дорученням №30328320 від 05.03.2018 на суму 5000,00 грн. (а.с. 34).

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду в частині зменшення розміру витрат на правничу допомогу, позивач в апеляційній скарзі зазначив, що, враховуючи відсутність письмових заперечень з боку відповідача, позовні вимоги в частині стягнення судових витрат підлягали задоволенню у повному обсязі, оскільки суд позбавлений права зменшувати їх розмір за власною ініціативою.

Судова колегія відхиляє вказані аргументи позивача з огляду на таке.

Згідно з п.п. 6.5. ч. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 за №7 господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов’язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв’язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно- правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Проте, позивач, зазначивши вищевказану суму судових витрат, не довів її розмір належними та допустимими доказами. Позивачем не доведено співмірність заявленої до стягнення суми судових витрат зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, дана справа розглядається у спрощеному провадженні, є справою незначної складності та не пов’язана з дослідженням значної кількості доказів

З огляду на наведене, беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження аргументів апелянта щодо рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, визначених Радою адвокатів Харківської області 21.03.2018, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення господарського суду Сумської області в цій частині.

Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі №920/198/18 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені сторонами, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ч.13 статті 8, статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, частини 6 статті 147 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 21.05.2018 у справі №920/198/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України, через Харківський апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.