ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1775/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ
до Управління освіти, культури і туризму Дергачівської РДА, м. Дергачі , ФОП Ковальової Наталії Валеріївни, м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників:

прокуратури - Перегонцева Н.С.

позивача - не з*явився

першого відповідача - Ковальова Н.В.

другого відповідача - Корнієнко О.В.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року до суду звернуся керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до Управління освіти, культури і туризму Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області та ФОП Ковальової Наталії Валеріївни та просить визнати недійсним договір № 135у від 23.04.2018 року, укладений Управлінням освіти, культури і туризмі Дергачівської РДА Харківської області та ФОП Ковальовою Наталією Валеріївною на загальну суму 348.995,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що Управління освіти, культури і туризму Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області будучи замовником та укладаючи договір про надання послуг на загальну суму, що перевищує 200 тис. грн. повинно було діяти у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі" та здійснити закупівлю вказаних товарів за результатами однієї з процедур передбачених статтею 12 цього Закону. Оскільки договір між відповідачами укладено без проведення процедури закупівлі, наявні правові підстави для визнання недійсним цього договору. В якості правових підстав посилається на норми статей 203, 215, 216 ЦК України, положення Закону України "Про публічні закупівлі".

Ухвалою суду від 04.07.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 22.08.2018 р. було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.09.2018 р. о 10:30.

В призначеному судовому засіданні прокурор повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники першого та другого відповідача проти позовних вимог заперечували.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши матеріали, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані сторонами і прокурором докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Між Управлінням освіти, культури і туризму Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (Замовник) та ФОП Ковальовою Наталією Валеріївною (Виконавець) було укладено Договір від 23.04.2018 №135у (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Виконавець зобов'язується згідно ДСТУ Б.Д.1.1-7:2013 виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації (робочого проекту) по об'єкту: "Капітальний ремонт аварійної частини будівлі Русько-Лозівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний заклад» за адресою: 62322, Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Матюшенка, 74" (за кодом CPV ДК 021:2015 - 71242000-6 "Підготовка проектів та ескізів, оцінювання витрат").

Відповідно до вимог діючих будівельних норм і правил та діючих нормативних актів Замовник приймає і оплачує роботу з розробки проектно-кошторисної документації відповідно до кошторису, наведеному в Додатку №1, який є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.2. Договору).

Ціна договору становить 348995,00 грн. Протокол узгодження договірної ціни - в Додатку №2, який є невід'ємною частиною договору (пункт 2.1. Договору).

Згідно пункту 2.4. Договору Виконавець передає Замовнику розроблену проектно-кошторисну документацію, а Замовник оплачує виконану роботу з розробки проектно-кошторисної документації згідно Акту здачі-приймання виконаних проектних робіт шляхом перерахування на банківський рахунок «Виконавця» грошових коштів протягом 5-ти робочих днів після підписання вищевказаного Акту здачі-приймання виконаних проектних робіт.

Пунктами 3.1., 3.2. Договору передбачено, що для виконання роботи Замовник видає Виконавцю технічне завдання, необхідні технічні документи та вихідні дані в повному обсязі. Виконавець зобов'язується виконати роботу до 31 грудня 2018 р.

Відповідно до п. 6.4. Договору, цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2018 р., а в частині розрахунків - до повного взаєморозрахунку сторін.

Обґрунтовуючи звернення до суду прокурор зазначав, що Управління освіти, культури і туризму Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області будучи замовником та укладаючи договір про надання послуг на загальну суму, що перевищує 200 тис. грн. повинно було діяти у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі" та здійснити закупівлю вказаних товарів за результатами однієї з процедур передбачених статтею 12 цього Закону. Оскільки договір між відповідачами укладено без проведення процедури закупівлі, на думку прокурора, наявні правові підстави для визнання недійсним цього договору.

Прокурор вказував, що порушенням інтересів держави в даному випадку є те, що Управління освіти, культури і туризму Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області під час проведення зазначеної закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принципи максимальної ефективності та економії, що призвело до протиправного витрачання коштів бюджету, унеможливило їх раціональне та ефективне використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та місцевого самоврядування.

У відзиві на позовну заяву управління освіти зазначало, що предметом спірного договору є виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації, а не надання послуг з розробки проектно-кошторисної документації, тому з урахуванням ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про публічні закупівлі» у відповідача відсутній обов'язок здійснювати закупівлю за однією з процедур передбачених ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Другий відповідач у своїх поясненнях також наголошував на тому, що в контексті законодавства з питань державних закупівель розробка проектно-кошторисної документації відноситься до робіт, а не до послуг.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами частини першої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що Управління освіти, культури і туризму Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області будучи замовником та укладаючи договір про надання послуг на загальну суму, що перевищує 200 тис. грн. повинно було діяти у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі" та здійснити закупівлю вказаних товарів за результатами однієї з процедур передбачених статтею 12 цього Закону. Оскільки договір між відповідачами укладено без проведення процедури закупівлі, наявні правові підстави для визнання недійсним цього договору. В якості правових підстав посилається на норми статей 203, 215, 216 ЦК України, положення Закону України "Про публічні закупівлі".

Пунктами 17, 22 частини першої статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що послуги - будь-який предмет закупівлі, крім товарів і робіт, зокрема транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, лізинг, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт; роботи - проектування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація існуючих об'єктів і споруд виробничого і невиробничого призначення, роботи з нормування в будівництві, геологорозвідувальні роботи, технічне переоснащення діючих підприємств та супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- і супутникова фотозйомка та інші послуги, що включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих робіт.

Статтею 37 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю є нікчемним у разі: його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону; його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що прокурор при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинен, крім іншого, довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними, а також наявність у прокурора та позивача порушеного права чи інтересу в результаті укладення спірного правочину. Проте в даному випадку прокурор доказів наявності таких обставин суду не надав.

Посилання прокурора в позові на порушення частини 3 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" згідно якої забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом. Суд зазначає, що вказана законодавча норма містить диспозицію - правило поведінки, проте ні ця стаття закону, ні жодна інша не містить санкції - заходів відповідальності за порушення цього правила поведінки у вигляді визнання договору недійсним. Здійснене прокурором розширювальне тлумачення положень цієї норми є намаганням застосувати санкції не передбачені законом.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: змісту правочину, форми, суб'єктного складу, волі (невідповідності волі та волевиявлення).

Прокурором не доведено, що при укладанні спірного договору сторонами не було дотримано норм чинного законодавства. Навпаки зміст спірного правочину не суперечить законодавству, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі; спірний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та завірений печатками, у відповідності до законодавства; правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.

Посилання прокурора на лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.11.2016 р. за вих. №3302-01/38216-06 також є юридично неспроможним, оскільки даний лист не є нормативно-правовим актом, а носить лише рекомендаційний характер.

Суд виходить з того, що головний критерій відмінності роботи від послуги - майновий результат роботи, і відсутність такого результату у послуги. Цінність послуги споживається в процесі її надання. Послуги не мають матеріального результату. На відміну від цього цінність робіт, завжди полягає у створеному в процесі їх виконання матеріальному результаті. При цьому він сам і його цінність є віддільними від процесу виконання роботи. В даному випадку результатом робіт за спірним договором є конкретний матеріальний результат - належним чином складена проектно-кошторисна документація (робочий проект), яка повинна пройти експертизу в експертній організації та яка передається за Актом приймання-передачі Замовнику Управлінню освіти, культури і туризму Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області. Якщо б трактувати діяльність виконавця як послугу (як це робить прокурор), то замовник мав би отримати цінність у вигляді задоволення від процесу складання виконавцем проектно-кошторисної документації, а не саму документацію.

Окрім того, прокурором належним чином не доведено факт порушення спірним договором прав і охоронюваних законом інтересів держави. Наведені в позовній заяві посилання порушення відповідачем-1 принципу максимальної ефективності та економії, що призвело до протиправного витрачання коштів бюджету є юридично неспроможними, оскільки вони носять абстрактний характер. Прокурором не надано ні розрахунків, ні доказів на їх підтвердження щодо хоча б приблизної суми збитків завданих відповідачами. Так, у справі відсутні посилання на маркетингові чи інші дослідження цінових пропозицій, що склалися на ринку відповідних робіт, висновки експертів, спеціалістів з приводу можливої альтернативної вартості цих робіт тощо. Таким чином, твердження прокурора про те, що укладення відповідного договору в порядку процедури закупівлі призвело б до меншого витрачання бюджетних коштів є припущенням. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

З урахуванням відмови в задоволенні позову та приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі не підлягають покладенню на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129, 129-1 Конституції України, статтями 1, 2, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 11.09.2018 р.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.С. Лаврова