ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018м. ДніпроСправа № 904/3294/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання (помічника судді Буланої Ю.М.), розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Мазуренко Вікторії Валеріївни, АДРЕСА_1

до Фізичної особи - підприємця Левченка Віктора Яковича, АДРЕСА_2

про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу від 25.12.2014 року у розмірі 756 000,00 грн.

Представники:

Від позивача Мазуренко В.В. фізична особа - підприємець

Від відповідача не з'явився

вільний слухач ОСОБА_3

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Мазуренко Вікторія Валеріївна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Левченка Віктора Яковича про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу від 25.12.2014 року у розмірі 756 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року в частині поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.08.2018.

20.08.2018 відповідач у судове засідання не з'явився, надав відзив на позов в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, та просив розглядати справу без його участі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2018, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 11.09.2018.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 11.09.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.12.2014 між Фізичною особою-підприємцем Левченко Віктором Яковичем (далі - відповідач, продавець) та Фізичною особою-підприємцем Мазуренко Вікторією Валеріївною (далі - позивач, покупець) укладено договір купівлі продукції (далі - договір).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати сільськогосподарську продукцію (врожаю 2015 року) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець зобов'язується прийняти сільськогосподарську продукцію (врожаю 2015 року) і сплатити за нього певну грошову суму (п. 1.1. Договору).

Предметом договору купівлі-продажу є сільськогосподарська продукція пшениця 240т., ячмінь 160 тон. (врожаю 2015 року) (п. 1.2. Договору).

Пунктом 1.6. Договору встановлено, що обов'язок відповідача передати сільськогосподарську продукцію вважається виконаним у момент: передання продукції у власність покупця під час збирання врожаю за місцезнаходженням покупця с. Благодатівка Великоолександрівський р-н., Херсонська область, по акту приймання-передачі продукції. За згодою сторін, якщо неможливо передати продукцію за місцезнаходженням покупця, обов'язок продавця передати продукцію покупцеві вважається виконаним у момент здачі продукції перевізникові для доставки продукції покупцеві. При цьому продавець повинен письмово проінформувати продавця про відправлення продукції та передати покупцеві необхідні документи, які підтверджують відправлення продукції на адресу покупця перевізником в день здачі продукції перевізникові.

Кількість продукції, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру та становить - 240 тон пшениці; ячменю 160 тон (врожаю 2015 року) (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору, приймання-передача продукції здійснюється у місці доставки (місцезнаходження покупця) за участю представників сторін. При передачі та прийманні товару представники сторін зобов'язань надати один-одному оригінали доручень, які засвідчують їх повноваження на здійснення таких дій.

Згідно п. 5.2. Договору якщо продавець передав покупцеві меншу кількість продукції, ніж передбачено необхідними документами, покупець має право вимагати передання кількості продукції, якої не вистачає та відмовитись від підписання акту приймання-передачі продукції, Затрати, які виникли у покупця в даному випадку відшкодовує продавець та несе відповідальність згідно договору та діючого законодавства. У випадку якщо недостача продукції виявлена після її приймання, покупець протягом 3 робочих днів з моменту такого виявлення зобов'язаний письмово повідомити про це продавця. Продавець зобов'язаний протягом 3 робочих днів з моменту отримання повідомлення покупця, до поставити не отриману продукцію.

У відповідності до п. 5.3. Договору сільськогосподарська продукція повинна бути передана в повному обсязі на умовах п. 1.6. цього договору.

Ціна за продукцію, що поставляється на умовах цього договору, складає: 2 800,00 грн. за 1 тону пшениці; 2 400,00 грн. за 1 тону ячменю (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору загальна сума договору складає - 1 056 000,00 грн. в т.ч. ПДВ, а саме: пшениця 240т х 2 800,00 = 672 000,00 грн.; ячмінь 160т х 2 400,00 = 384 000,00 грн.

На момент підписання договору купівлі-продажу продукція вважається 100% оплаченою (п. 6.3. Договору).

Пунктом 6.3. Договору встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати продукції, не передав продукцію у встановлений строк (пункт 5.3. договору), покупець має право вимагати передання оплаченої продукції або повернення суми попередньої оплати за збитки нанесені даними діями.

Цей договір вступає в дію з дати його підписання і діє до 25.07.2015, а в частині виконання сторонами своїх зобов'язань до повного виконання (п. 9.1. Договору).

Позивач здійснив попередню оплату вартості продукції на суму 1 056 000,00 грн. (100% вартості продукції), що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 25.12.2014 (а.с. 28).

Однак, відповідач у встановлені договором строки товар не передав, 01.04.2016 повернув позивачеві частину суми передоплати у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером від 01.04.2016 (а.с. 29).

На підставі чого заборгованість відповідача перед позивачем склала 756 000,00 грн.

Позивачем на адресу позивача направлено претензії про повернення грошових коштів, в яких фактично відмовився від поставки товару та просив повернути суму передоплати (а.с. 30-31, 36-37, 42-43).

Відповідач відповіді на претензії не надав, товар не поставив, суму передоплати у розмірі 756 000,00 грн. не повернув, що і стало підставою виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до статей 655, 662, 670 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Дана норма кореспондує з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами 1, 3 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 615 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або в повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Згідно з частинами 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Позивач, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків з поставки товару, звернувся до відповідача з претензіями (а.с. 30-31, 36-37, 42-43), в яких фактично відмовився від поставки товару у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу та просив повернути на його рахунок суму сплаченої передплати в розмірі 756 000,00 грн.

Направлення зазначених претензій підтверджується копіями описів, квитанцій, конвертів та поштових повідомлень (а.с.38, 39, 40, 41, 44, 45, 46, 47).

Відтак, суд вважає, що в розумінні ч.2 ст.693 ЦК України вказані претензії є правомірною вимогою позивача про повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи доведеність матеріалами справи факту порушення відповідачем зобов'язання з поставки продукції на спірну суму перерахованої позивачем оплати за вказаним договором, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми передоплати в розмірі 756 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 756 000,00 грн. - передоплати

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються відповідача в розмірі 11340,00 грн.

Що стосується стягнення з відповідача витрат понесених у зв'язку з розглядом справи (витрати на паливо для автомобіля для поїздок до суду) у розмірі 5 534,10 грн., то суд відмовляє у їх стягненні на підставі наступного.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до викладеного Господарським процесуальним кодексом України не передбачено судових витрат у вигляді витрат на паливо.

Крім того, слід зазначити, що позивачем на підтвердження понесених ним витрат на паливо у сумі 5 534,10 грн., не надано жодного доказу. При цьому, розрахунок суми витрат на паливо здійснено позивачем з урахуванням проведення судом трьох судових засідань, тоді як, судові засідання у справі №904/3294/18 було проведено двічі: 20.08.2018 та 11.09.2018.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Мазуренко Вікторії Валеріївни до Фізичної особи - підприємця Левченка Віктора Яковича про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу від 25.12.2014 року у розмірі 756 000,00 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Левченка Віктора Яковича (50102, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Мазуренко Вікторії Валеріївни (50102, АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 756 000,00 грн. (сімсот п'ятдесят шість тисяч грн.) - передоплати та 11 340,00 грн. (одинадцять тисяч триста сорок грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Левченка Віктора Яковича (50102, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Мазуренко Вікторії Валеріївни (50102, АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 5 534,10 грн. витрат на паливо - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.09.2018

Суддя Н.Г. Назаренко