ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 вересня 2018 року Справа 923/772/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. розглянувши заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Птахівник" про вжиття заходів забезпечення позову по справі

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Птахівник", , м. Херсон

до: Державного підприємства дослідного господарства інституту тваринництва степових районів ім.М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" "Національного наукового селекційно-генетичного центру з вівчарства", , Херсонська область, Чаплинський район, смт Асканія-Нова

про стягнення 1 331 673 грн 60 коп

Без виклику представників сторін.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Птахівник" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Державного підприємства дослідного господарства інституту тваринництва степових районів ім. М.Ф.Іванова "Асканія-Нова" "Національного наукового селекційно-генетичного центру з вівчарства" (надалі - відповідач) про стягнення з відповідача 1 331 673 грн 60 коп боргу за товар, відвантажений на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 127 від 01.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.11.2018 о 16:00.

12.09.2018 до Господарського суду Херсонської області надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд: «Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту, в межах суми заборгованості в розмірі 1331673,60 грн. та судового збору-у розмірі 19975,10 грн. на розрахункові рахунки відповідача у банках, а також нерухоме майно, належне відповідачу, а саме:

1.          На розрахунковий рахунок 8579 в філії АТ «Укрексімбанк» м.Херсон, МФО 322313; розрахунковий рахунок 127 в філії АТ «Укрексімбанк» м.Херсон, МФО 352639; розрахунковий рахунок 0932 в ХФ «Приватбанк», МФО 352479;

2.          На нерухоме майно, яке має наступні реєстраційні номери об’єктів нерухомого майна: 254; 254; 254; 254; 254; 254; 254; 254; 254; 254; 254; 254; 254, а також реєстраційні номери майна: 16784164; 20749217».

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач вважає, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову пов'язана із неповерненням відповідачем значної суми заборгованості, яка складає 1331673,60 грн.

Позивач стверджує, що ухилення відповідача від виконання зобов'язання за укладеним договором щодо сплати вартості одержаного товару, відсутність реагування відповідача на звернення позивача щодо врегулювання спору у позасудовому порядку, свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання своїх зобов'язань щодо повернення суми заборгованості, що у подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за договором, що, у свою чергу, призведе до порушення майнових прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заявник (позивач) вважає, що в даному випадку єдиним, адекватним та спроможним заходом забезпечення позовних вимог в межах даної справи є накладення арешту на грошові кошти у розмірі ціни позову та судового збору, які обліковуються на розрахункових рахунках відповідача та накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Заявник також наголошує на тому, що вжиття судом заходів забезпечення позову, перелічених в поданій заяві, забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки вони спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення, ефективний захист та поновлення порушених прав і інтересів позивача, у випадку задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення призведе до того, що для відновлення порушеного права, позивач буде вимушений вживати значних зусиль, в тому числі матеріальних, щодо їх відновлення, тоді як вжиття таких заходів призведе до ефективної реалізації позивачем права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів, є адекватним способом захисту відповідно до предмету та підстав заявлених ним позовних вимог.

Надавши оцінку доводам заявника, суд

в с т а н о в и в:

Згідно ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову згідно переліку, наведеного в ч. 1 ст. 137 цього Кодексу.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Отже, інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення або ефективного захисту і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

В п.п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз’яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з поданої заяви, предметом заявленої вимоги є стягнення 1331673 грн. 60 коп. боргу за поставлений товар.

З метою забезпечення позову, заявник просить суд в межах заявленої суми накласти арешт на грошові кошти, що обліковуються на належних відповідачу розрахункових рахунках, відкритих в установах банку, а також накласти арешт на об'єкти нерухомого майна згідно вказаних реєстраційних номерів.

Запропоновані заявником заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на об'єкти нерухомого майна не мають зв'язку і не пов'язані з предметом заявленої вимоги, не є адекватними і не забезпечують збалансованість інтересів, оскільки у вартісних показниках значно перевищують ціну позову.

Оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом без виклику сторін, тягар доказуванням покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до вимог ст.ст. 73-74, 76-80 ГПК України України.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись із заявою про накладення на наявні у боржника р. рахунки арешту в межах заявленої суми на грошові кошти, що обліковуються на цих рахунках, заявником не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують вчинення боржником дій, пов'язаних із виведенням грошових коштів з наявних рахунків, або інших дій, направлених на ускладнення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову (договорів позики тощо).

Наявність заборгованості за несплачений товар, навіть якщо її розмір є значним, сама по собі не може бути оціночним доказом того, що боржником вчиняються дії, умисно направлені на ускладнення чи неможливість в майбутньому виконання рішення, у випадку задоволення позову.

З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення поданої позивачем заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

ухвалив:

1. Заяву СТОВ "Птахівник", про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

2. Копію ухвали направити учасникам процесу.

Ухвала відповідно до ст. 235 ГПК України набирає законної сили з дати підписання суддею і може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 17.09.2018.

Суддя Н.О. Задорожна