ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" вересня 2018 р. Cправа № 902/288/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (пров. Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012)

до: Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (вул. Максимовича, буд. 19, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 20 319,94 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю;

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» звернулось до суду з позовом про стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області 20 319,94 грн., з яких: 18 682,70 грн. - основний борг, 110,14 грн. - три відсотки річних, 1 251,15 грн. - пеня та 275,95 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 08.06.2018р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/288/18 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.07.2018 р.

Ухвалою суду від 03.07.2018р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 21.08.2018р.

09.08.2018р. до суду надійшла заява №Vі007-Ск-5321-0818 від 07.08.2018р. Позивача про уточнення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з Відповідача 18 682,70 грн. - основного боргу 110,14 грн. - три відсотки річних, 1 251,15 грн. - пені та 275,95 грн. - інфляційних втрат.

Проаналізувавши зміст заяви Позивача про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що останній, не змінюючи підставу та предмет позовних вимог, наводить обґрунтований розрахунок вимог вказаних в позові, з урахуванням чого ухвалою суду від 21.08.2018р прийнято зазначену заяву до розгляду, підготовче засідання відкладено на 06.09.2018р.

Ухвалою суду від 21.08.2018р відкладено підготовче засідання на 06.09.2018р.

На визначену судом дату зявились представники позивача та відповідача.

При розгляді справи 06.09.2018р представник позивача подав заяву про зміну предмету позову, де останній зазначає, що в заяві про уточнення позовних вимог допущено помилку в назві відповідача.

Оцінивши подану заяву суд дійшов висновку, що подана заява є заявою про виправлення описки, а не заявою про зміну предмета позову. За таких обставин, суд приймає подану заяву до розгляду.

В судовому засіданні 06.09.2018р учасники заявили клопотання про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в цьому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 06.09.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 06.09.2018р.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.09.2018р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач, в позовній заві № Vi007-Ck-3761-0618 від 04.06.2018р, заяві про уточнення позовних вимог № Vi007-Ck-5321-0818 від 07.08.2018р з урахуванням заяви про зміну предмета позову б/н від 06.09.2018р. вказує, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання Відповідачем заяви-приєднання № 0942148MHVAB127 від 06.12.2017 р. до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому. Відповідно до пункту 2.1. Договору Позивач взяв на себе зобов'язання надати Відповідачу послугу з розподілу природного газу, а Відповідач зобов'язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному Договором. Протягом лютого-квітня 2018 року Позивач здійснив розподіл природного газу на об'єкти Відповідача, що підтверджено даними вузлів обліку (лічильників газу), встановлених на об'єктах Відповідача на загальну суму 21 414,62 грн, чим виконав свої зобов'язання стосовно виконання умов Договору.

У відповідності до вимог п. 5 глави З розділу ІХ Кодексу ГРМ Позивач склав та належним чином оформив акти наданих послуг з розподілу природного газу за зазначені вище періоди, які надав Відповідачеві для підписання. Проте, зі сторони Відповідача акти були підписані та повернуті Позивачеві лише частково, що спонукало Позивача повторно направити для підписання по два примірники актів наданих послуг з розподілу природного газу. Крім того, враховуючи, що Відповідачем було виконано зобов'язання із сплати вартості послуг з розподілу природного газу лише частково, Позивачем в листі від 08.05.2018 р. № Vі007-Ск-3137-0518 вимагалось від Відповідача погасити заборгованість, яка станом на 07.05.2018р склала 18 682,70 грн. Проте, Відповідач не надав жодної відповіді з причин не виконання умом договору та в добровільному порядку заборгованість за послуги розподілу природного газу не сплатив.

Відповідач у відзиві № 02-15/3047 від 21.06.2018р заперечує проти позовних вимог та вказує на те, що ним не було виконано свої зобов'язання згідно договору розподілу природного газу щодо оплати наданих послуг з розподілу природного газу, у звязку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Крім того вказує на те, що у нього наявні договірні відносини з ТОВ «Вінницягаз Збут» яким надаються послуги з постачання природного газу, і проводяться відповідні розрахунки.

Розглядаючи справу по суті спору суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України від 09.04.2015 № 329-VIII «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 1 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем і оператором ГРМ здійснюється за умови: наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Позивач зазначає, що між Позивачем (Оператор ГРМ) та Відповідачем (Споживач) укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання Відповідачем заяви-приєднання № 0942148MHVAB127 від 06.12.2017 р. до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015р. (надалі Договір)

Відповідно до п.1.3. Договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим Договором оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором (п.2.1. Договору).

Факт надання послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, згідно пункту 6.6. Договору та пункту 6 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, підтверджується підписаним позивачем актом наданих послуг.

Згідно до п. 6.4. Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

За наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об'єкта Споживача (п. 3.2. Договору).

За умовами п. 3.3. Договору та п. 3 гл. 5 розділу VI Кодексу ГРМ Споживач, що не є побутовим, зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання. Якщо за підсумками місяця фактичний об'єм споживання природного газу Споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватись його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з договором та чинним законодавством України (п. 8.1. Договору).

На виконання умов Договору розподілу, протягом лютого-квітня 2018 року Позивач розподілив Відповідачу 26,048 тис.м.куб. природного газу.

Як зазначає Позивач, на підтвердження виконання зобовязань за Договором ним було складено та належним чином оформлено акти наданих послуг з розподілу природного газу за зазначені вище періоди, які наді Відповідачеві для підписання. Проте, зі сторони Відповідача акти були підписані та повернуті Позивачеві лише частково, що спонукало Позивача повторно направити для підписання по два примірники актів наданих послуг з розподілу природного газу, що підтверджується листом від 08.05.2018 р. № Vі007-Ск-3137-0518.

Як свідчать матеріали справи, Відповідачем підписано всі акти наданих послуг з розподілу природного газу за період лютий-квітень 2018 року. До того ж, Відповідачем проведено часткові розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу за вказаний період в розмірі 2 731,92 грн.

Факт наявності заборгованості в зазначеному розмірі, підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу, виписками банку, обопільно підписаним актом звірки взаємних розрахунків від 01.08.2018р, та не спростовується представником Відповідача.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не представлено, доказів щодо оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу Відповідачем не надано.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимогу Позивача про стягнення боргу в розмірі 18682,70 грн. правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Поряд з цим, за порушення Відповідачем взятих на себе зобов'язань, Позивачем заявлено до стягнення 1 251,15 грн пені, 110,14 грн 3% річних та 275,95 грн. інфляційних втрат

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. Договору визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного Договору та чинному законодавству.

Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» правильність проведених позивачем розрахунків пені, відсотків та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про їх арифметичну правильність, відповідність вимогам умовам Договору. Відтак, дані вимоги підлягають задоволенню в заявлених розмірах.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечення відповідача не спростовують встановлених судом обставин, а відтак не заслуговують на увагу.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 1762,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (вул. Максимовича, буд. 19, м. Вінниця, 21036, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (пров. Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012, ) 18 682 (вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 70 коп. основного боргу; 110 (сто десять) грн 14 коп.-3% річних; 1 251 (одну тисячу двісті пятдесят одну) грн. 15 коп. пені, 275 (двісті сімдесят пять) грн 95 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено та підписано 12 вересня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012)

3 - відповідачу (вул. Максимовича, буд. 19, м. Вінниця, 21036)