Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2018 р.

м. Житомир

Справа № 906/618/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002" (м. Новоград-Волинський Житомирська область)

про стягнення 14 231,03 грн.

Справа розглянута судом без повідомлення сторін, відповідно до частин 3, 5 статті 252, частини 13 статті 8 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь 14231,03 грн., з яких 12846,24 грн. основного боргу, 1178,08 грн. пені, 103,94 грн. 3% річних, 102,77 грн. інфляційних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору на постачання природного газу № 11410VQZAWKP016 від 01.01.2016, укладеного між сторонами, позивачем було поставлено відповідачу природний газ, за який останній належним чином не розрахувався, в результаті чого виникла заборгованість, яка є предметом даного позову.

Ухвалою від 25.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотань про інше від сторін не надходило.

Позивач отримав вказану ухвалу 30.07.2018, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції наявним в матеріалах справи.

Ухвала суду, направлена на адресу відповідача, отримана останнім 01.08.2018, що також підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін своєчасно та належним чином про розгляд даної справи.

Відповідач відзив на позов до суду не направив.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (Позивач/Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансстандарт-2002» ( Відповідач/Споживач) укладено договір на постачання природного газу №11410VQZAWKP016 від 01.01.2016 р.

У відповідності до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Також, між сторонами були підписані додаткові угоди до договору якими сторони погоджували ціну та обсяги природного газу, який постачальник мав поставити, а споживач прийняти та оплатити.

Додатковою угодою № 10 від 01.12.2017 до договору, сторони пролонгували договір №11410VQZAWKP016 в частині постачання газу до 31.12.2018.

У відповідності до п.5 додаткової угоди №10, сторони дійшли згоди викласти пункт 11.1 Договору у наступній редакції: «11.1 цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У відповідності до п.7 додаткової угоди №10 дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін. Сторонами досягнуто згоди, що в силу положень частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, умови цієї Додаткової угоди застосовуються між Сторонами, а саме з 01.12.2017.

Відповідно до п. 2.2.4. договору, постачання газу здійснюється за умови підтвердження в установленому порядку Оператором ГТС місячного обсягу постачання газу, виділеного для забезпечення споживача.

Відповідно до п.2.9.3 Договору, споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до п.2.9.5 договору, у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Споживачем відмови від підписання акту не надавалось.

Так, Позивачем здійснено на адресу Відповідача постачання природного газу за період лютий - березень 2018 на загальну суму 24458,58 грн. (лютий 2018 на суму 12402,27 грн. та березень 2018 на суму11056,31 грн.)

Відповідно до п.4.2.3 Договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Однак, відповідач, в порушення умов договору не здійснив повну оплату послуг з постачання газу за договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 12 846,24 грн. за лютий-березень 2018 р., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме актами №ДО300008642 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 28.02.2018 та №ДО300012322 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 31.03.2018

Згідно п. 5.4.2. Договору, Споживач зобов'язаний виконувати умови договору, оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (Термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по сплаті за отриманий газ в розмірі 12846,24 грн. підлягає задоволенню.

Також позивачем нарахована відповідачу пеня за період з 12.03.2018 по 10.07.2018 в сумі 1178,08 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Пунктом 6.2.1 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено поданий позивачем розрахунок пені у сумі 1178,08 грн., визнано його правильним та обґрунтованим, заявленим в межах строку нарахування передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 103,94 грн. 3% річних нарахованих за період з 12.03.2018 по 10.07.2018 та 102,77 грн. інфляційних за період з 11 квітня по 30 червня 2018.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних вважає його правильним та обґрунтованим .

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, доказів сплати заборгованості в повному обсязі суду не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, заявленим відповідно до чинного законодавства та таким, що підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002) (11700, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Герцена, буд. 26, ідентифікаційний код 31971392) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 39572642) - 12846,24 грн. боргу, 1178,08 грн. пені, 103,94 грн. 3% річних, 102,77 грн. інфляційних втрат, 1762,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.09.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з повід.)