РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018Справа № 910/8345/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Товариства з обмеженою відповідністю "Індустрія Тепла"

про стягнення 10 016, 49 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСГ", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідністю "Індустрія Тепла" (далі - ТОВ "Індустрія Тепла", відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 10 016, 49 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" позивачу перейшло право вимоги до відповідача у зв'язку з відшкодуваннням своєму страхувальнику матеріальної шкоди, завданої працівником відповідача (ТОВ "Індустрія Тепла"), визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.11.2017 р. у місті Києві. Внаслідок вказаної ДТП застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений та позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 10 016,49 грн. Отже, ПрАТ "СК "УСГ" вважає, що, оскільки автомобіль, яким керував працівник відповідача (визнаний винним у ДТП), на момент вчинення ДТП належав ТОВ "Індустрія Тепла", то саме відповідач на підставі ст. 1172 ЦК України зобов'язаний сплатити страхове відшкодування.

У позові ПрАТ "СК "УСГ" просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 10 016, 49 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.07.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву у строк, визначений судом, не надав, його позиція щодо заявлених позовних вимог суду невідома.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до договору добровільного страхування № 28-0107-17-00121 від 14.03.2017 р., укладеного між ПрАТ "СК "УСГ" та ОСОБА_1, були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2017 р. у місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки "Камаз", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ "Індустрія Тепла", під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого був пошкоджений застрахований транспортний засіб марки "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.12.2017 р. по справі № 752/23771/17 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури СТО № СРфС-0008751 від 21.11.2017 р., наданого позивачем до матеріалів справи, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, становить 10 016,49 грн.

28.11.2017 р. на підставі страхового акту № ДККА-58787 від 28.11.2017 р. платіжним дорученням № 33125 від 29.11.2017 р. позивач відшкодував своєму страхувальнику (ОСОБА_1.) матеріальний збиток у сумі 10 016,49 грн., що був заподіяний винною у ДТП особою - ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття встановлює, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, з положень статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. по справі № 910/3650/16.

Як вбачається з акту страхового відшкодування № ДККА-58787 від 28.11.2017 р., а також з рахунку-фактури СТО № СРфС-0008751 від 21.11.2017 р, коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Субару", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у даному випадку не застосовувався, у зв'язку з чим ПрАТ "СК "УСГ" сплатило своєму страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 10 016,49 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Визначаючи особу, відповідальну за заподіяний збиток, судом встановлено, що на час скоєння ДТП транспортний засіб марки "Камаз", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала винна особа - ОСОБА_2, перебував у власності ТОВ "Індустрія Тепла", про що було зазначено у довідці про дорожньо-транспортну пригоду, складеній 01.11.2017 р. працівниками Управління патрульної поліції у місті Києві.

При цьому матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована у жодній страховій компанії. Доказів спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, зі змісту ст. 1187 ЦК України випливає, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-108цс13 від 06.11.2013 р.).

При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 р. у справі № 910/9029/17).

Як вже було встановлено судом, автомобіль "Камаз", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував винний у ДТП водій ОСОБА_2, належав ТОВ "Індустрія Тепла", а, отже, відповідач - ТОВ "Індустрія Тепла" є відповідальною особою за спричинену у ДТП шкоду.

Також відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, оскільки відповідач доказів сплати страхового відшкодування позивачу у сумі 10 016,49 грн. суду не надав, доводів позивача, викладених у його позові, не спростував, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ "СК "УСГ" до ТОВ "Індустрія Тепла" є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Товариства з обмеженою відповідністю "Індустрія Тепла" про стягнення страхового відшкодування у сумі 10 016, 49 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю "Індустрія Тепла" (04107, м. Київ, вул. Нагірна, буд. 10, Н/П № 43, літ. А, ідентифікаційний код 39664607) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування у сумі 10 016 (десять тисяч шістнадцять) грн. 49 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.