РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.09.2018Справа № 910/8670/18

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву
до Фізичної особи-підприємця Любченка Антона Володимировича
про дострокове розірвання договору оренди та виселення
Суддя Котков О.В.
Секретар судового засідання Кукота О.Ю.
Представники сторін:
від позивача: Григоренко І.В. (представник за довіреністю)
від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні 11 вересня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено та підписано 21.09.2018р.

СУТЬ СПОРУ:
03 липня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (позивач) надійшла позовна заява № 30-10/6394 від 15.06.2018 року до Фізичної особи-підприємця Любченка Антона Володимировича (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:
- розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.01.2018 № 8016, який укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Фізичною особою-підприємцем Любченко Антоном Володимировичем;
- виселити Фізичну особу-підприємця Любченко Антона Володимировича в примусовому порядку з орендованого державного нерухомого майна загальною площею 212,3 кв. м, що розміщене за адресою: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 5 (літера Ю).
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.01.2018 №8016 та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8670 /18; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.08.2018 року.
02.08.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових матеріалів до матеріалів справи.
За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.
Так, в підготовчому засіданні 03.08.2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/8670/18 до судового розгляду по суті на 11.09.2018 року, про що представника позивача було повідомлено під розписку. Про дату, час і місце судового засідання відповідача повідомлено ухвалою від 03.08.2018 року.
В судовому засіданні 11.09.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.
Представник відповідача в судове засідання 11.09.2018 року не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.
Водночас, суд звертає увагу, що поштові відправлення з ухвалами суду від 05.07.2018 року та від 03.08.2018 року у даній справі не були вручені відповідачу та були повернуті до суду 16.07.2018 року та 16.08.2018 року відповідно з відмітками у довідках відділення поштового зв`язку на відповідних конвертах «закінчення встановленого строку зберігання».
Так, поштові відправлення з ухвалами суду від 05.07.2018 року та від 03.08.2018 року у даній справі були направлені Фізичній особі-підприємцю Любченку Антону Володимировичу за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
В пункті 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 05.07.2018 року у справі №910/8670/18 є 12.07.2018 року та ухвали від 03.08.2018 року - 15.08.2018 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, а також правом взяти участь у розгляді справи, не скористався.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
25.01.2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (надалі позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Любченко Антоном Володимировичем (надалі відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8016, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно «Будівля «Чайна» (№59), загальною площею 212,3 кв.м., розміщене за адресою: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 5 (літера Ю) (надалі майно), що перебуває на балансі бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ), ідентифікаційний (надалі балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2017 року і становить 2 913 000,00 грн. без ПДВ.
У відповідності до пункту 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення магазину складу.
Згідно з пунктом 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.
У відповідності до пункту 3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 (зі змінами) (далі методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2017 року 44 617,31 грн. Орендна плата за перший місяць оренди січень 2018 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2017 року та січень 2018 року.
Відповідно до пункту 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
В п. 3.10. договору визначено, що зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечуються в вигляді завдатку у розмір, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць (останні місяці) оренди.
Протягом місяця після підписання договору орендар зобов`язаний внести завдаток, який стягується до державного бюджету і балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п. 3.6 договору. Після закінчення дії договору оренди здійснюється перерахування орендної плати за останній місяць з урахуванням внесеного орендарем завдатку. У разі порушення орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати він має відшкодовувати державному бюджету і балансоутримувачу збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку (п. 5.2 договору).
Пунктом 5.8. договору встановлено обов`язок орендаря протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за висновком про вартість (франшиза безумовна - 0%) на користь балансоутримувача (вигодонабувачем є балансоутримувач), який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди, у порядку, визначеному законодавством і протягом 5 днів після страхування надати орендодавцеві копії страхового полісу і платіжного доручення про сплату страхового платежу. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.
Пунктом 10.1 договору встановлено, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 25.01.2018 року до 25.12.2020 року включно.
На виконання умов договору згідно акту приймання-передавання орендованого майна від 25.01.2018 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно «Будівля «Чайна» (№59), загальною площею 212,3 кв.м. розміщене за адресою: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорського, 5 (літера Ю), що перебуває на балансі 195 центральної бази Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ), ідентифікаційний .
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.
Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Згідно з ч. 3 ст. 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.
Частиною 2 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
У відповідності до ст. 651 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
30.07.2018 представниками позивача за участю представників балансоутримувача було здійснено перевірку державного нерухомого майна, яке передане в оренду Фізичній особі-підприємцю Любченку Антону Володимировичу за результатами якої складено Акт обстеження, в якому зазначено, що орендоване державне нерухоме майно орендарем не використовується відповідно до мети використання.
Згідно з пунктом 8.2. договору орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.
З огляду на вищезазначені порушення, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву на адресу Фізичної особи-підприємця Любченка Антона Володимировича була направлена пропозиція № 30-04/3067 від 27.03.2018 про дострокове розірвання договору оренди № 8016 від 25.01.2018 та повернення орендованого майна.
Як передбачено нормами статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Як передбачено частиною 2 статті 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.
Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У відповідності до норм частини 3 та частин 4 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.
Згідно з статтею 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.
У відповідності до пункту 10.7.3 договору сторони погоджуються, що цей договір буде достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар, систематично/більше трьох раз/ порушує терміни здійснення будь-яких платежів за цим договором та не надав платіжні доручення до регіонального відділення.
Отже, порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як систематично/більше трьох раз/ порушує терміни здійснення будь-яких платежів за цим договором та не надав платіжні доручення до регіонального відділення
Суд зазначає, що розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України не ставиться в залежність від наявності чи відсутності вини орендаря, для цього достатньо наявності факту істотного порушення умов договору, яке було встановлено судом (невиконання відповідачем обов`язку щодо страхування орендованого майна).
Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Згідно з статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем зобов`язання встановлених п.п. 3.6., 5.2., 5.8. договору, свідчить про невиконання Фізичною особою-підприємцем Любченком Антоном Володимировичем своїх договірних зобов`язань, істотне порушення останнім умов договору та позбавлення позивача, як орендодавця, того, на що він розраховував при укладенні вказаного договору.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.01.2018 №8016, вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Пунктом 5.10 договору визначено, у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві/балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, з розірванням договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.01.2018 №8016 відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки інших доказів щодо підтвердження права користування орендованим майном не має, вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про виселення відповідача з орендованого майна визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з`явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, жодного доказу на спростування доводів позивача, суду не надав.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3524,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.01.2018 №8016, який укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (; адреса: 01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 50-Г) та Фізичною особою-підприємцем Любченко Антоном Володимировичем (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ).
3. Виселити Фізичну особу-підприємця Любченко Антона Володимировича (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) в примусовому порядку з орендованого державного нерухомого майна загальною площею 212,3 кв. м, що розміщене за адресою: 02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 5 (літера Ю).
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Любченко Антона Володимировича (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Державного бюджету України: одержувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, , Банк одержувача ДКСУ у м. Києві, МФО 820172, р/р 4093, грошові кошти: судовий збір 3524,00 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 21.09.2018р.

Суддя О.В. Котков