ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
18.09.2018 Справа № 908/1837/18
м. Запоріжжя Запорізької області
Суддя господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович, розглянувши заяву про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 730 від 01.08.2002 у розмірі 8 161,88 грн.,
13.09.2018 до господарського суду Запорізької області звернувся Концерн «Міські теплові мережі» з заявою № 273/юр від 28.08.2018 про видачу судового наказу щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Геркон» заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 730 від 01.08.2002 у розмірі 8 161,88 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 7 000,10 грн., інфляційних втрат в розмірі 47,49 грн., 3% річних в сумі 89,98 грн. та пені в розмірі 1 024,31 грн.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2018 вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 18.09.2018 судом відмовлено Концерну «Міські теплові мережі» у видачі судового наказу про стягнення з ПАТ «Геркон» пені в розмірі 1 024,31 грн.
Отже, розглядаються вимоги щодо стягнення з боржника 7 137,57 грн., які складаються з суми основного боргу за період з жовтня 2017 по квітень 2018 включно у розмірі 7 000,10 грн., інфляційних втрат за період з січня по лютий 2018 включно в розмірі 47,49 грн. та 3% річних за період з січня по квітень 2018 включно в сумі 89,98 грн. в порядку наказного провадження.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Як вбачається з вказаної заяви та доданих до неї документів, на підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, позивачем надано суду належним чином засвідчену копії договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 730 від 01.08.2002, додаткової угоди до договору від 01.10.2004, додаткової угоди до договору від 01.07.2011, додатку № 2 до договору (схема межи поділу теплової енергії), розрахунків основного боргу, інфляції та 3 % річних, акту від 05.06.2014, рахунків від 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018 та від 30.04.2018, Актів приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018, 30.04.2018, супровідний лист № 667/04 від 14.08.2018 з реєстром на відправку кореспонденції, та претензії № 2347-04 від 08.08.2018 на ім'я Публічного акціонерного товариства «Геркон» про погашення заборгованості за теплову енергію за договором № 730 від 01.08.2002 в розмірі 7 000,10 грн. з реєстром на відправку кореспонденції.
Отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості у розмірі 7 137,57 грн., яка складається з суми основного боргу за період з жовтня 2017 по квітень 2018 включно у розмірі 7 000,10 грн., інфляційних втрат за період з січня по лютий 2018 включно в розмірі 47,49 грн. та 3% річних за період з січня по квітень 2018 включно в сумі 89,98 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн.).
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання.
Таким чином позивачем заявлено вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Геркон» грошових зобов'язань, що виникли внаслідок невиконання ним договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 730 від 01.08.2002 в частині оплати отриманих послуг.
Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 24.07.2018 по справі № 903/125/18 (№ в ЄДРСР 75532005).
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу, отже заява Концерну «Міські теплові мережі» від 28.08.2018 № 273/юр про видачу судового наказу щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Геркон» заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 730 від 01.08.2002 у розмірі 7 137,57 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 7 000,10 грн., інфляційних втрат в розмірі 47,49 грн. та 3% річних в сумі 89,98 грн. підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155, Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: "___"_________2018.
Строк пред'явлення судового наказу до виконання: "___"_________2018.
Дата видачі судового наказу стягувачу: "___"_________2018.
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз'яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.