УХВАЛА

11 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/19179/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

перевіривши матеріали касаційної Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" та Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

про визнання недійсним договору № UA-EA-2017-07-28-00017-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2017

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма"

про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 31.08.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 910/19179/17 повернуто скаржнику.

04.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" повторно звернулося із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 910/19179/17 та заявило клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" зазначає, що з ухвалою Верховного Суду від 31.08.2018 про повернення вперше поданої касаційної скарги скаржник ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень та усунувши недоліки касаційної скарги у розумний строк, скаржник реалізував своє процесуальне право на повторне звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до частини 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів визнає клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а подані матеріали достатніми для касаційного розгляду.

Під час перевірки касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор"встановлено, що підставою оскарження прийнятої у цій справі постанови суду апеляційної інстанції є також порушення правил предметної юрисдикції.

Так, у касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" посилається на те, що згідно вимог статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наступне: "1. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років". 2. Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті. 3. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду."

Отже, на думку скаржника, жоден інший суд, окрім судів адміністративної юрисдикції, не має повноважень визнавати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як особи, наділеної управлінськими функціями, недійсними.

Відповідно до частини 6 статті 302 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" оскаржує прийняту постанову суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної юрисдикції, справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 288, 294, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" пропущений строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 910/19179/17.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Фактор" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 910/19179/17.

3. Передати справу № 910/19179/17 Господарського суду міста Києва на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак