ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/3542/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь"

на ухвалу Господарського суду Донецької області (суддя Матюхін В.І.) від 05.03.2018

та постанову Донецького апеляційного господарського суду (головуючий - Мартюхіна Н.О. судді: Геза Т.Д., Сгара Е.В.) від 16.05.2018

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь"

на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного І.М.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь"

про стягнення 3 757 484, 60 дол. США, що за офіційним курсом на дату подання позову складає 89 321 593 грн. 76 коп.

Короткий зміст позовних вимог

1. Як встановлено судами, 09.12.2015 Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" (далі - Позивач) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" (далі - Відповідач) з позовом про стягнення заборгованості з процентів за користування кредитом за Кредитним договором № 70 від 23.12.2010 (далі - Кредитний договір), що нараховані за період з 28.07.2014 по 18.11.2015 (включно) в сумі 3757484,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (1,00 долар США = 23,771646) станом на 26.11.2015 складає еквівалент 89321593, 76 грн.

2. 11.12.2017 Господарський суд Донецької області прийняв рішення (залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018) позовні вимоги задовольнити: стягнути з Відповідача на користь Позивача 3757486,60 дол. США заборгованості з процентів за користування кредитом.

3. 23.01.2018 Позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду із заявою б/н від 18.01.2018 про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Відповідачу та підлягають до сплати Позивачу і знаходяться на будь-яких рахунках, відкритих у будь-яких фінансових установах, в тому числі, на поточному рахунку №2157 у Позивача (місцезнаходження Банку: 01004, м. Київ, бульвар Т.Шевченко/вул. Пушкінська, 8/26), та які будуть виявлені в ході виконавчого провадження при виконанні ухвали суду про забезпечення позову в межах розміру позовних вимог у сумі 3757486,60 доларів США.

4. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2018 заяву Позивача про забезпечення позову задоволено частково: ухвалено вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать Відповідачу та підлягають до сплати Позивачу і знаходяться на будь-яких рахунках відкритих у будь-яких фінансових установах, в тому числі, на поточному рахунку №2157 у Позивача (місцезнаходження Банку: 01004, м. Київ, бульвар Т.Шевченко/вул. Пушкінська, 8/26), та які будуть виявлені в ході виконавчого провадження при виконанні ухвали суду про забезпечення позову в межах розміру позовних вимог у сумі 3757486,60 доларів США, за виключенням грошових коштів, що призначені на виплату заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівникам Відповідача. При цьому ухвалено, що стягувачем є Позивач, а боржником - Відповідач.

5. 21.02.2018 Позивач подав скаргу на рішення та дії приватного виконавця про визнання неправомірними дії приватного виконавця Наконечного Ігоря Михайловича, які полягали у прийнятті до примусового виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2018 у цій справі, визнання неправомірною постанову приватного виконавця Наконечного І.М. від 05.02.2018 про відкриття виконавчого провадження № 55717414 та визнання неправомірної постанову приватного виконавця Наконечного І.М. від 06.02.2018 у виконавчому провадженні № 55717414 про арешт коштів боржника та зобов'язання приватного виконавця Наконечного І.М. усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме - здійснити всі дії, спрямовані на звільнення грошових коштів Відповідача з-під арешту.

6. Скарга мотивована відсутністю у приватного виконавця Наконечного І.М., який відповідно до даних Єдиного реєстру приватних виконавців України діє в межах виконавчого округу в місті Києві, повноважень здійснювати примусове виконання ухвали від 25.01.2018, оскільки боржник - Відповідач, розташований, має юридичне та фактичне місцезнаходження, а також все його майно розташоване за межами виконавчого округу вказаного приватного виконавця - в місті Курахово Донецької області, а тому приватний виконавець діяв всупереч положень частини 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

7. 05.03.2018 Господарський суд Донецької області виніс ухвалу (залишену без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2018), якою в задоволенні скарги Відповідача на дії приватного виконавця Наконечного Ігоря Михайловича відмовив. Рішення судів мотивовані тим, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного Ігоря Михайловича щодо відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника - Відповідача, правомірними, з огляду на те, що кошти на рахунках, на які приватним виконавцем накладено арешт, відкриті у банківській установі Позивача та у Публічному акціонерному товаристві "Перший український міжнародний банк", місцезнаходженням яких є місто Київ, грошові кошти Відповідача на рахунках вказаних банків є майном в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України, а відповідно до приписів частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцезнаходженням боржника -юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

8. Підтримуючи наведені висновки суду першої інстанції, апеляційний суд відхилив доводи Позивача та приватного виконавця Наконечного І.М. щодо права стягувача обирати місце відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, оскільки відповідні положення (частина 1 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження") регулюють порядок відкриття виконавчого провадження саме державною виконавчою службою, тоді як у цій справі надавалась оцінка діям приватного виконавця.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. 01.06.2018 Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.03.2018 та постанову постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2018 та ухвали нове рішення - про повне задоволення скарги на дії та рішення приватного виконавця, а саме: визнати неправомірними дії приватного виконавця Наконечного Ігоря Михайловича, які полягали у прийнятті до примусового виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2018 у цій справі, визнати неправомірною постанову приватного виконавця Наконечного І.М. від 05.02.2018 про відкриття виконавчого провадження № 55717414 та визнати неправомірної постанову приватного виконавця Наконечного І.М. від 06.02.2018 у виконавчому провадженні № 55717414 про арешт коштів боржника та зобов'язати приватного виконавця Наконечного І.М. усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме - здійснити всі дії, спрямовані на звільнення грошових коштів Відповідача з-під арешту.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. Судами не була встановлена наявність грошових коштів Відповідача на рахунках банків в місті Києві, а встановлено лише обставину накладення арешту на грошові кошти у вказаних установах, тому відповідне твердження судів про наявність майна Відповідача (грошових коштів в місті Києві) є припущенням.

11. Грошові кошти, як майно мають родовий та споживний характер в розумінні статті 184 ЦК України, а отже факт використання банком грошових коштів на рахунку клієнта унеможливлює обставину постійного існування на банківському рахунку саме тих грошей, що надійшли на рахунок Відповідача, а через перебування грошових коштів у власності банку, якими він користується на власний розсуд клієнту надається лише майнове право на зняття або перерахування грошових коштів у відповідному розмірі.

12. Хибною є теза судів, що безготівкові кошти, що перебувають на рахунках Відповідача у банках, перебувають саме в місті Києві, оскільки відсутність територіальної прив'язки грошових коштів на банківському рахунку до конкретного міста підтверджується можливістю зняти з рахунків кошти у будь-якому місті України або світу.

Позиція Позивача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

13. Судами встановлено місцезнаходження поточних рахунків Відповідача в банківських установах в місті Києві, а тому оскаржувані судові рішення та постанови приватного виконавця відповідають вимогам закону.

Позиція приватного виконавця, викладена у відзиві на касаційну скаргу

14. В заяві про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали від 25.01.2018 стягувач - Позивач у заяві повідомив, що у боржника - Відповідача наявні рахунки у банківських установах Позивача та Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" та вказав номери рахунків, зазначивши, що обидва рахунки були відкриті у відповідних установах банку в місті Києві, виходячи з чого висновки судів щодо правомірності дій приватного виконавця Наконечного І.М. з урахуванням розташування його виконавчого округу відповідають вимогам закону.

Позиція Верховного Суду

Щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням безготівкових коштів

15. Згідно з частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

16. Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон) визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов'язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

17. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України "Про виконавче провадження" і Закон визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

18. Судами встановлено, що Відповідач оскаржує дії приватного виконавця з виконання ухвали апеляційного суду у цій справі від 25.01.2018 про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать Відповідачу та підлягають до сплати Позивачу.

Підставою оскарження Відповідачем дій приватного виконавця Наконечного І.М. з виконання ухвали від 25.01.2018 є, на думку Відповідача, порушення виконавцем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття ним виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення та вчинення ним у межах цього виконавчого провадження виконавчих дій.

Судами встановлено, що згідно з ухвалою від 25.01.2018 в межах апеляційного провадження з метою забезпечення виконання судового рішення у справі щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості накладений арешт на кошти, що належать Відповідачу та підлягають до сплати Позивачу і знаходяться на будь-яких рахунках відкритих у будь-яких фінансових установах, в тому числі на поточному рахунку, відкритому у банку, який знаходиться у місті Києві.

Також судами встановлено, що приватний виконавець Наконечний І.М. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.

19. Частиною 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об'єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник (пункти 11, 12), у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

В частині 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У зв'язку із викладеним та враховуючи, що в ухвалі апеляційного суду у цій справі від 25.01.2018 був зазначений лише рахунок Відповідача, що відкритий у ПАТ "ВТБ БАНК" з місцем реєстрації у місті Києві, а подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, Суд зазначає, що дії приватного виконавця Наконечного І.М., який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови від 05.02.2018 про відкриття виконавчого провадження № 55717414 та подальші виконавчі дії з винесенням постанови від 06.02.2018 у виконавчому провадженні № 55717414 про арешт коштів на всіх рахунках боржника - Відповідача, відкритих в АТ "Дельтабанк", ПАТ "ВТБ "Банк", ПАТ "ПУМБ", філії "КРЕДИТПРОМБАНК", ПАТ "Міський комерційний банк", ПАТ АБ "Радабанк", АТ "КБ "Союз" не суперечать наведеним нормам законодавства, а тому Суд відхиляє протилежні доводи скаржника (пункти 10, 11, 12).

20. Таким чином доводи скаржника щодо неправомірності відмови у задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного І.М. не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

21. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях зроблені відповідно до норм законодавства, статей 22, 23, 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи.

22. Поряд з викладеним Суд вважає за необхідне зазначити таке. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

23. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

24. У зв'язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 05.03.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.05.2018 у справі № 905/3542/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак