ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 вересня 2018 року Справа № 925/1055/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від стягувача - Кисличенко І.В. - представник за довіреністю,

від боржника - представник не з'явився,

приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу приватного акціонерного товариства "УкрАгро НПК"

на дії приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича

у справі

за первісним позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт",

м. Київ

до приватного акціонерного товариства "УкрАгро НПК", м. Жашків,

Черкаської області

про стягнення 6 301 792 грн. 02 коп.

за зустрічним позовом

приватного акціонерного товариства "УкрАгро НПК", м. Жашків,

Черкаської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт",

м. Київ

про стягнення 6 300 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 30 березня 2018 року первісний позов задоволено частково, стягнуто з приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" - 5 631 760 грн. 00 коп. - попередньої оплати, 145 284 грн. 59 коп. неустойки за порушення строків поставки товару, 500 686 грн. 61 коп. неустойки за порушення строків повернення попередньої оплати та 94 167 грн. 68 коп. витрат на сплату судового збору. В решті вимог первісного позову відмовлено. Провадження у справі №925/1055/17 за зустрічним позовом закрито.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 липня 2018 року вищевказане рішення залишено без змін.

31 липня 2017 року на виконання рішення суду від 30 березня 2018 року господарським судом Черкаської області видано наказ.

05 вересня 2018 року до господарського суду Черкаської області від приватного акціонерного товариства "УкрАгро НПК" надійшла скарга на дії приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича, в якій скаржник просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 21 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику: все нерухоме та рухоме майно боржника відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" (за виключенням рухомого майна, яке не підлягає арешту до проведення його опису);

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 27 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нежитлові приміщення, склад, Н-1, загальна площа 776,5 кв.м.; склад, О-1, загальна площа 765,4 кв.м.; побутова, Р-1, загальна площа 44,3 кв.м., адреса АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_4;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 27 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нежитлове приміщення, склад лакофарбувальної продукції, загальна площа 4697,2 кв.м., літера "А-1", адреса АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 27 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нежитлове приміщення, склад лакофарбувальної продукції, загальна площа 1249,3 кв.м., адреса АДРЕСА_1, складова частина об'єкта нерухомого майна: склад лакофарбувальної продукції, Г-1, загальна площа 1249,3 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_2;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 27 серпня 2018 у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на комплекс зберігання та пакування добрив, загальна площа 6048,4 кв.м., опис: комплекс зберігання та пакування добрив, адреса АДРЕСА_3, відомості про складові частини нерухомого майна: адмінбудлівля площею 89,4 кв.м., Б; склад для сухих міндобрив площею 1283,8 кв.м., 3; склад рідких комплексних добрив, О; майданчик для навантаження, Ж1; насосна станція площею 40,4 кв.м., Г; автомобільні ваги, І; вимощення III; естакада наливна, II, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_3;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 27 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на нежитлові будівлі та споруди, загальна площа 3 888 кв.м., опис: вагова, літ. "А", загальною площею 63,3 кв.м.; будівля складу з прибудовами , літ. "Б", загальною площею - 3 131,1 кв.м.; службово-побутовий будинок з прибудовами та оглядовою ямою, літ. "В", загальною площею - 596,6 кв.м.; трансформаторна підстанція, літ. "Д", башта БР-25, літ. "№1"; закрита пожежна водойма, літ. "№2"; залізничний шлях, літ. "№3"; площадка, літ. "І"; під'їзна дорога, літ. "II", адреса АДРЕСА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_5;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 27 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на комплекс, загальна площа 2143,2 кв.м., відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна: склад мінеральних добрив, А-1, загальна площа 1279,9 кв.м.; ангар - склад мінеральних добрив, Г, загальна площа 863,3 кв.м., адреса АДРЕСА_4, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_6;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 27 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56923601 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на комплекс нежитлових будівель, загальна площа 2623,2 кв.м., адреса АДРЕСА_1, відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна: склад затареної механічної дільниці, А, загальна площа 1262,5 кв.м.; адміністративне приміщення, А1, загальна площа 24,9 кв.м.; адміністративне приміщення, А2, загальна площа 71 кв.м.; ґанок, а3; рампа, а4; рампа, а5; склад отрутохімікатів, Б, загальна площа 1264,8 кв.м.; рампа, б; рампа, б1; площадка з твердим покриттям, 1; під'їзні шляхи, 2; ворота, 3; огорожа, 4; хвіртка, 5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно НОМЕР_7.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06 вересня 2018 року розгляд скарги приватного акціонерного товариства "УкрАгро НПК" на дії приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича призначено в судовому засіданні на 17 вересня 2018 року.

Представник боржника в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

Згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Приватний виконавець в судовому засіданні проти скарги заперечував з підстав викладених у відзиві на скаргу від 12 вересня 2018 року за №1491 та зазначав, що в порушення вимог ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржником не було надано декларації про його майно і доходи, в зв'язку з чим приватний виконавець змушений був накласти арешт на кошти боржника.

З метою уникнення блокування усієї господарської діяльності боржника, здійснювався поступовий арешт коштів на рахунках боржника.

Оскільки вжиті заходи в період з 03 серпня по 20 серпня 2018 року щодо виявлення коштів боржника не дали змоги забезпечити виконання рішення суду, приватний виконавець перейшов до заходів щодо арешту майна боржника.

21 серпня 2018 року було прийнято постанову про арешт нерухомого та рухомого майна в межах суми боргу.

Крім того, 27 серпня 2018 року від стягувача надійшла заява про здійснення арешту майна боржника з зазначенням конкретного його переліку.

Відповідно до частини 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних держаних базах даних та реєстрах наявність права власності та накладає на нього арешт.

Згідно з пунктом 6 частини третьої ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Приватний виконавець зазначав, що опечатування, опис майна боржника не здійснювався, а тому ніяких перешкод у його господарській діяльності вжиті виконавцем заходи не створили.

В зв'язку з чим приватний виконавець зазначав, що підставою для накладення арешту на майно були:

- невиконання рішення суду боржником, в тому числі тривалий час після відкриття виконавчого провадження (більше двох тижнів);

- значна сума заборгованості за виконавчим документом;

- відсутність від боржника декларації про майно та доходи боржника, що унеможливило приватному виконавцю чітко встановити майновий стан боржника в цілому, наявні активи;

- заява стягувача про негайний арешт майна боржника із зазначенням його конкретного переліку;

- відсутність відомостей у приватного виконавця щодо вартості арештованого майна;

- необхідність забезпечення виконання рішення суду.

Приватний виконавець не погоджується з твердженням боржника про те, що балансова вартість арештованого майна втричі перевищує суму заборгованості, оскільки балансова вартість не є ринковою вартістю майна, визначеною шляхом проведення її оцінки ліцензованим оцінювачем, та не є доказом того, що саме за такою вартістю арештоване майно буде продане в примусовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, приватний виконавець просив суд у задоволенні скарги відмовити.

Представник стягувача в судовому засіданні проти скарги заперечував з підстав викладених у відзиві на скаргу від 12 вересня 2018 року та вказував, що оскільки у кожній з постанов приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника вказано, що арешт накладається в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7 009 088 грн. 76 коп., то приватним виконавцем було повністю дотримано вимоги ч. 3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням приписів ст. ст. 2, 10, ч. 1 ст. 48, ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" при оцінці дотримання засади співмірності, до уваги має братися сам "захід примусового виконання рішення" та "обсяг вимог за рішенням".

Таким чином, сам арешт, що є заходом забезпечення реального виконання рішення та є одним із етапів звернення стягнення на майно боржника, а більше того, обсяг майна, на яке накладається арешт, не може, взагалі, оцінюватися на предмет його співмірності з обсягом вимог, що підлягають стягненню з приватного акціонерного товариства "Украгро НПК" за рішенням суду.

Більше того, оцінка дотримання засади співмірності якщо й може бути здійснена, то лише в комплексі всіх етапів звернення стягнення на майно, тобто після реалізації майна, на яке накладено арешт в межах виконавчого провадження.

Враховуючи вищевказане, стягувач звернув увагу на положення ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", в якій визначено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Таким чином, балансова вартість нерухомого майна, на яке було накладено арешт відповідно до даних бухгалтерського обліку боржника не може братися до уваги під час визначення вартості відповідного майна, і як наслідок, в майбутньому, при оцінці дотримання засади співмірності заходів примусового виконання рішення та обсягу вимог за рішенням, закріпленої ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", що ще є одним аргументом на спростування тверджень скаржника щодо порушення приватним виконавцем засади співрозмірності.

Враховуючи вищенаведене, стягувач просив суд у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представника стягувача та приватного виконавця, розглянувши скаргу, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Звертаючись з відповідною скаргою приватне акціонерне товариство "УкрАгро НПК" вказувало, що оскільки балансова вартість нерухомого майна, на яке було накладено арешт приватним виконавцем складає 19 975 560 грн. 26 коп. та є більшою, ніж сума, яка підлягає стягненню з боржника, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів, то приватними виконавцем, накладаючи арешт спірними постановами було порушено вимоги ч. 3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 2 ст. 321 ЦК України.

В зв'язку з чим боржник просив суд визнати протиправними та скасувати відповідні постанови.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича від 03 серпня 2018 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу від 31 липня 2018 року зі справи №925/1055/17.

У вказаній постанові було зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Водночас вищевказаних вимог Закону боржник не виконав.

03, 08, 16 та 28 серпня 2018 року приватним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника.

21 серпня 2018 року приватним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику: все нерухоме та рухоме майно боржника відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" (за виключенням рухомого майна, яке не підлягає арешту до проведення його опису) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7 009 088 грн. 76 коп.

Як вбачається з копії постанов від 27 серпня 2018 року про арешт майна боржника 27 серпня 2018 року від стягувача надійшла заява щодо арешту майна із зазначенням конкретних об'єктів нерухомості, належної боржнику.

Відповідно до частини 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

В зв'язку з чим, 27 серпня 2018 року приватним виконавцем було прийнято сім оскаржуваних постанов про арешт нерухомого майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7 009 088 грн. 76 коп.

Також 28 серпня 2018 року боржнику було направлено вимогу, в якій приватний виконавець в триденний календарний строк з моменту отримання даної вимоги вимагав надати декларацію про доходи та майно боржника (повторна вимога) та надати перелік майна, належного боржнику, на яке може бути звернуто стягнення в порядку ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте, дану вимогу боржником станом на момент розгляду судом скарги також не виконано.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 вищевказаного Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Отже, балансова вартість нерухомого майна, на яке було накладено арешт не може братися до уваги під час визначення вартості відповідного майна, оскільки в разі недосягнення сторонами згоди щодо вартості арештованого майна виконавець самостійно визначає її вартість за ринковими цінами.

Крім того, як вбачається із оскаржуваних постанов, арешт на майно накладався у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 7 009 088 грн. 76 коп.

Тобто, порушення Закону України "Про виконавче провадження" в даному випадку не відбулося.

Також суд вважає, що накладення приватним виконавцем арешту на конкретно визначене нерухоме майно боржника після того, як на все майно раніше вже було накладено арешт не суперечить Закону, оскільки по суті арешт накладався на одне і теж саме майно, проте щоразу виключно у межах суми звернення стягнення і такі дії не можуть призвести до унеможливлення реального виконання судового рішення, а сам арешт майна є саме заходом забезпечення виконання рішення суду.

Після повного та фактичного виконання судового рішення всі вжиті заходи забезпечення підлягають скасуванню.

При цьому суд також не вбачає порушення принципу співмірності застосованих заходів примусового виконання рішення суду та самого обсягу вимог за рішенням, оскільки розмір боргу є значним, а боржник ухиляється від законних вимог приватного виконавця та тривалий час не виконує рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що оскаржувані постанови не суперечать вимогам ч. 3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", а тому відповідна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 234, 343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги приватного акціонерного товариства "УкрАгро НПК" на дії приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам та приватному виконавцю Плесюку Олексію Степановичу.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В. Васянович