ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
13.09.2018 р. Справа № 917/2267/14 м. Полтава
про стягнення 1 032 593,04 грн.
Суддя Солодюк О.В.
від скаржника: ОСОБА_2, дов. в протоколі, ОСОБА_3, дов. в протоколі
від стягувача (позивача): ОСОБА_4, дов. в протоколі
від боржника (відповідача): не з'явився
від приватного виконавця: ОСОБА_1 посв., в протоколі
Розглядається скарга Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на дії приватного виконавця ОСОБА_1 по виконанню судового наказу від 23.03.15 р. по справі № 917/2267/14.
Скаржник у скарзі посилається на те, що 17.08.2018 р. на адресу ПАТ «Полтаваобленерго» надійшла постанова про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП №56454273.
Даною постановою приватним виконавцем ОСОБА_1 накладено арешт на грошові кошти ПАТ «Полтаваобленерго» в сумі 58 199,26 грн., оскільки приватний виконавець вважає, що дані кошти належать боржнику - Приватному виробничо-комерційному підприємству «Пружини Сервіс».
Скаржник зазначає, що ПАТ «Полтаваобленерго» не є стороною виконавчого провадження №56454273, однак дії приватного виконавця порушують права та законні інтереси товариства. Відповідно до п.1. ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» ПАТ «Полтаваобленерго» має право на звернення до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на дії (бездіяльність) приватного виконавця за захистом своїх порушених прав.
У скарзі зазначено, що у відповідності до вимог ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець ОСОБА_1 звернувся до Котелевської філії ПАТ «Полтаваобленерго» з вимогою про надання інформації щодо наявності договору про постачання електричної енергії між ПАТ «Полтаваобленерго» та ПВКП «Пружини Сервіс».
У відповідях Котелевської філії ПАТ «Полтаваобленерго» від 07.06.2018р. та 19.07.2018р. зазначено, що між товариством та боржником заключено договір про постачання електричної енергії №273 від 28.10.2008р., а кошти попередньої оплати за активну та реактивну електричну енергію сплачено боржником у повному обсязі та знаходяться на рахунках ПАТ «Полтаваобленерго». У даних відповідях чітко було зазначено, що: «кошти від ПВКП «Пружини сервіс» надходять на поточний рахунок товариства із спеціальним режимом використання, який не може бути піддано арешту».
Приватний виконавець ОСОБА_1 дійшов висновку, що грошові кошти, які сплачено ПВКП «Пружини Сервіс», не є власністю ПАТ «Полтаваобленерго» або його філій, а є грошовими коштами боржника, що тимчасово перебувають на рахунках ПАТ «Полтаваобленерго». Наслідком даного висновку був факт винесення ОСОБА_1 10.08.2018р. постанови про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти товариства в сумі 58 199,26 грн.
ПАТ «Полтаваобленерго» вважає, що дії приватного виконавця ОСОБА_1 щодо винесення постанови про накладення арешту на грошові кошти в сумі 58 199,26 грн., що перебувають у ПАТ «Полтаваобленерго» по справі №917/2267/14 є неправомірними, посилаючись на те, що ПАТ «Полтаваобленерго» відповідно до умов договору про постачання електричної енергії №273 від 28.10.2008р. після отримання коштів від ПВКП «Пружини Сервіс» (попередньої оплати) за придбану ним електричну активну та реактивну енергію, набуло право власності на кошти (майно), отримане від боржника, що відповідає вимогам п.1 ст. 334 Цивільного кодексу України.
Крім цього, рахунок, на який сплачує кошти ПВКП «Пружини Сервіс» відповідно до договору №273 від 28.10.2008р. є із спеціальним режимом використання, на який у відповідності до п.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти.
Даний рахунок, як зазначає скаржник, призначений виключно для зарахування коштів за електричну енергію та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії. Кошти що перераховуються споживачем на рахунок зі спеціальним режимом використання є власністю ПАТ «Полтаваобленерго» з моменту їх надходження і не є власністю споживача.
За таких обставин, ПАТ «Полтаваобленерго» вважає, що своїми неправомірними діями по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. по справі №917/2267/14 приватний виконавець ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 2, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження».
10.09.2018 р. скаржник подав до суду пояснення (вх. № 8405), в яких зазначив, що 31.07.2006 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України та ВАТ «Полтаваобленерго» був підписаний договір банківського рахунку № 55/2195 (у національній валюті).
В поясненнях (вх. № 8526 від 13.09.2018 р.) скаржник зазначив, що кошти за попередню оплату електричної енергії за ПВКП «Пружини Сервіс» сплачені їх господарським партнером ППВКФ «ОЛІКА», оскільки рахунки ПВКП «Пружини Сервіс» арештовані в рамках виконавчого провадження.
Скаржник посилається на п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», в якому зазначено, що алгоритм розподілу коштів порядок розподілу уповноваженими банками коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, що встановлюється НКРЕКП відповідно до цього Закону.
Саме про що, як зазначає скаржник, йдеться в пункті 2.1.5 договору банківського рахунку № 1929/43 від 31.07.2006 р., який укладений між ПАТ «Полтаваобленерго» та Уповноваженим банком АТ «Ощадбанк»: «Банк зобов'язаний здійснювати розподіл коштів, що надходять на рахунок Клієнта за нормативом відрахувань, який встановлений алгоритмом оптового ринку електричної енергії і затверджений постановою НКРЕ і перераховувати їх в напрямках, встановлених Алгоритмом без платіжних доручень Клієнта, на підставі власних меморіальних ордерів в терміни визначені Порядком».
Також скаржник зазначає, що відповідно до постанови КМУ № 1136 від 19.07.2000 р. «Про врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України» Установи уповноваженого банку здійснюють перерахування всіх коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальників двічі на день.
Скаржник дійшов висновку, що кошти сплачені на користь ПВКП «Пружини Сервіс» не перебувають на рахунках ПАТ «Полтаваобленерго» і кошти, які обліковувались як попередня оплата є власністю ППВКФ «ОЛІКА» до моменту остаточних розрахунків ПВКП «Пружини Сервіс» на підставі показів засобів обліку електричної енергії.
В судовому засіданні представники скаржника скаргу підтримали. Просять суд визнати дії приватного виконавця ОСОБА_1 по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП № 56454273 по справі №917/2267/14 неправомірними, постанову про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП № 56454273 скасувати.

Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області ОСОБА_1 надіслав відзив на скаргу (вх. № 8282 від 05.09.2018р., електронна пошта, та вх. № 8409 від 10.09.2018р.), в якому зазначає, що у нього на виконанні перебуває наказ господарського суду Полтавської області №917/2267/14 від 23.03.2015 р. про стягнення з ПВКП «Пружини Сервіс» на користь ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» боргу в сумі 914 533,43 грн. (ВП № 56454273).
В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник має відкриті розрахункові рахунки, на які постановою приватного виконавця від 22.05.2018 р. накладено арешт. Згідно повідомлень з банківських установ, кошти на рахунках боржника для виконання судового рішення відсутні.
Згідно відповідей з Котелевської філії ПАТ «Полтаваобленерго» від 07.06.2018 р. № 13-11-03/669 та від 19.07.2018 р. № 13-11-03/860 встановлено, що боржник на підставі договору про постачання електричної енергії № 273 від 28.10.2008 р. та додатків до нього купує на умовах попередньої оплати у підприємства ПАТ «Полтаваобленерго» (в особі Котелевської філії ПАТ «Полтаваобленерго») активну та реактивну електричну енергію.
Згідно вищезазначених відповідей з Котелевської філії ПАТ «Полтаваобленерго» кошти попередньої оплати за електричну енергію сплачено ПВКП «Пружини Сервіс» у повному обсязі та знаходяться на розрахункових рахунках ПАТ «Полтаваобленерго».
Приватний виконавець зазначає, що з аналізу положень норм цивільного законодавства, гроші є річчю, яка є визначеною родовими ознаками, оскільки вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. А, отже визначити, що саме грошові кошти, які належать ПВКП «Пружини Сервіс» перебувають на розрахунковому рахунку зі спеціальним режимом використання не можливо.
Згідно порядку розрахунків (Додаток № 2 до договору про постачання електричної енергії від 28.10.2018 р. № 273 в редакції 13.10.2017 р.) споживач здійснює оплату вартості обсягу споживання електричної енергії заявленого на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати.
Остаточний розрахунок за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, споживач здійснює на підставі виставленого постачальником рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку.
Виходячи з вищевикладеного, слід дійти висновку, що грошові кошти, які сплачено ПВКП «Пружини Сервіс», не є власністю ПАТ «Полтаваобленерго» або його філій, а є грошовими коштами ПВКП «Пружини сервіс», що тимчасово перебувають на розрахункових рахунках ПАТ «Полтаваобленерго».
Кошти зараховуються як власність ПАТ Полтаваобленерго» тільки після остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію на підставі рахунку, що виставляється постачальником.
Детальний аналіз постанови про арешт коштів боржника від 10.08.2018 р. вказує на те, що приватним виконавцем арешт на конкретний розрахунковий рахунок не накладався. Арешт поширюється лише на кошти, що належать ПВКП «Пружини Сервіс» та тимчасово перебувають у ПАТ «Полтаваобленерго».
У відзиві зазначено, що керуючись нормами Цивільного кодексу України та загальним поняттям, гроші як річ, яка визначена родовими ознаками, виконавець позбавлений можливості встановити, що гроші, які належать ПВКП «Пружини Сервіс» перебувають на тому чи іншому розрахунковому рахунку або взагалі перебувають у приміщенні ПАТ «Полтаваобленерго».
У зв'язку з цим і винесено постанову про арешт коштів боржника ПВКП «Пружини Сервіс» від 10.08.2018 р. ВП № 56454273.
Посилаючись на Наказ Міністерства фінансів України 29.12.2015 № 1219, Постанову Кабінету Міністрів України № 1136 від 19.07.2000р. "Про врегулювання відносин на оптовому ринку електричної енергії України", яким затверджено положення "Про порядок проведення розрахунків за електричну енергію", Додаток № 2 до Договору про постачання електричної енергії від 28.10.2008 р. № 273, ст. 177 ЦК України, ч. 1 ст. 319 ЦК України приватний виконавець у відзиві зазначив, що грошові кошти, внесені ПВКП «Пружини Сервіс» на рахунок ПАТ «Полтаваобленерго», як попередня оплата до моменту подання остаточних показів розрахункових засобів обліку, не є власністю ПАТ «Полтаваобленерго» і вважається майном (грошовими коштами) боржника ПВКП «Пружини Сервіс», що перебуває у третіх осіб. Тобто, у ПАТ «Полтаваобленерго» відсутня така складова в праві власності, як розпорядження (до моменту подання остаточних показників). Тобто, зарахування коштів на спеціальний рахунок не є підставою виникнення права власності на грошові кошти у ПАТ «Полтаваобленерго».
У відзиві на скаргу приватний виконавець ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на її безпідставність. В судовому засіданні приватний виконавець ОСОБА_1 проти даної скарги заперечує, просить в її задоволенні відмовити.

Від стягувача - Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, надійшло заперечення на скаргу (вх. №8271 від 05.09.2018р., електронна пошта, та вх. № 8572 від 13.09.2018 р.), в якому стягувач вважає скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки під час проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник продовжує вести активну діяльність, має наявні грошові кошти, які перераховує згідно укладених договорів, в тому числі і ПАТ «Полтаваобленерго». Тому приватний виконавець згідно норм чинного законодавства наклав арешт на виявлені кошти, перераховані ПВКП «Пружини Сервіс» ПАТ «Полтаваобленерго».
Посилаючись на норми Цивільного Кодексу України стягувач зазначив, що приватним виконавцем на законних підставах було здійснено арешт коштів боржника, які перебувають на рахунку ПАТ «Полтаваобленерго» відповідно до ч.1 ст.10, ст. 18, ст. 48, ст.53 Закону України «Про виконавче провадження», а також зазначив, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України.
Від боржника - ПВКП «Пружини Сервіс» представник в судове засідання не з'явився, надіслав заяву (вх. № 8383 від 07.09.2018р.), якою просить суд розглянути скаргу без участі представника боржника в зв'язку з неможливістю забезпечити його явку в судове засідання. При розгляді скарги покладається на розсуд суду.
В судовому засіданні 06.09.2018р. оголошувалась перерва до 13.09.2018 р. на 09 год. 30 хв.
В судовому засіданні 13.09.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши скаргу, заслухавши представників учасників скарги, суд встановив.
09.12.2014р. господарським судом Полтавської області прийнято рішення у справі № 917/2267/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Пружини Сервіс» про стягнення 1 032 593 грн. 04 коп. заборгованості по договору №458/17-39 юр від 20.02.2012р., яким відмовлено в позові (Суддя Тимошенко К.В., том 1 , а.с. 172-175).
23.05.2015р. господарським судом Полтавської області у справі № 917/2267/14 на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2015р. виданий наказ (том 1, а.с. 208).
08.12.2015р. постановою Вищого господарського суду України у справі № 917/2267/14 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2015р. у справі № 917/2267/14 господарського суду Полтавської області залишено без змін (том 3, а.с. 37-41).
22.12.2016р. ухвалою господарського суду Полтавської області у справі № 917/2267/14 за скаргою «Крюківський вагонобудівний завод» на дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції в Полтавській області у справі № 917/2267/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Пружини Сервіс» про стягнення 1032593,04 грн. боргу визнано постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену Київським відділом державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції в Полтавській області від 15.09.2016р. про примусове стягнення з ПВКП «Пружини Сервіс» на користь ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» боргу в розмірі 931833,89 грн. недійсною та скасовано її. Визнано дії/бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції в Полтавській області незаконними (протиправними). Зобов'язано Київський відділ державної виконавчої служби м. Полтава здійснити дії, передбачені чинним законодавством та виконати рішення суду відповідно до наказу №917/2267/14 (Суддя Сірош Д.М., том 5, а.с.58-60).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників скарги, дослідивши та оцінивши додані докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 10.08.2018 р., далі по тексту ЗУ «Про виконавче провадження») під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.
Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно пунктів 3,6,7 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ч.4 ст. 24 вищезазначеного Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Згідно ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Згідно частини 1-3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.
Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до ст. 53 вищезазначеного Закону виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.
Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.
Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.
На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.
В разі наявності у ПАТ «Полтаваобленерго» грошових коштів (готівки), які належать боржнику, приватний виконавець відповідно до ст., ст. 53, 56 вищезазначеного Закону повинен описати та накласти арешт на грошові кошти (готівку) з послідуючим їх вилученням.
Таким чином, дії приватного виконавця по накладенню арешту не відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», що є підставою для визнання дій приватного виконавця ОСОБА_1 по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП № 56454273 по справі №917/2267/14 неправомірними.
Постанова про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП № 56454273 по справі № 917/2267/14 підлягає скасуванню.
Докази про те, що існують інші рахунки для перерахування коштів боржником за користування електричною енергією відповідно до договору про постачання електричної енергії № 273 від 28.10.2008 р. в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на дії приватного виконавця ОСОБА_1 у справі № 917/2267/14 обгрунтована, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами і підлягає задоволенню, а постанова про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП № 56454273, винесена приватним виконавцем ОСОБА_1, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава на дії приватного виконавця ОСОБА_1, м. Кременчук, Полтавської області у справі № 917/2267/14 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Крюківський вагонобудівний завод, м. Кременчук, Полтавської області до Приватного виробничо-комерційного підприємства Пружини Сервіс, м. Полтава про стягнення 1 032 593,04 грн. задовольнити.
2. Визнати дії приватного виконавця ОСОБА_1 по винесенню постанови про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП № 56454273 по справі №917/2267/14 неправомірними.
3. Постанову про арешт коштів боржника від 10.08.2018р. ВП № 56454273 по справі № 917/2267/14 скасувати.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повна ухвала складена 18.09.2018 р.

Суддя Солодюк О.В.