ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2018р. справа №905/305/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача ОСОБА_5 (адвокат, довіреність №14-198 від 11.12.2017р.);
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у м. Харкові
у справі №905/305/18 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа», м.Лиман Донецької області
про стягнення 118996221,15грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Горлівськтепломережа», м. Лиман Донецької області (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 118996221,15грн., з яких:

- 54038409,49грн. заборгованості з оплати вартості поставленого природного газу за січень-квітень, жовтень-грудень 2014р. за договором купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 від 27.12.2013р.

- 9979414,96грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань січня-квітня, жовтня-грудня 2014р.;

- 5160294,02грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань січня-квітня, жовтня-грудня 2014р.;

- 49818102,68грн. інфляційної індексації на заборгованість за зобовязаннями січня-квітня, жовтня-грудня 2014р.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.02.2018р. відкрито провадження у справі №905/305/18 та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у справі №905/305/18 (з урахуванням ухвали про виправлення помилки від 27.06.2018р.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволені частково стягнуто з Відповідача 54038409,49грн. заборгованості з оплати вартості поставленого природного газу за січень-квітень, жовтень-грудень 2014р. за договором купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 від 27.12.2013р., 9979414,95грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, 5160294,00грн. 3% річних та 49715433,55грн. інфляційної індексації. Також стягнуто витрати зі сплати судового збору в сумі 616167,92грн.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх обовязків зі своєчасної оплати отриманого від Позивача протягом січня-квітня та жовтня-грудня 2014р. природного газу за договором купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 від 27.12.2013р. Своєю чергою, частковість задоволення позовних вимог була зумовлена:

- щодо стягнення пені та 3% річних допущенням Позивачем арифметичної помилки при здійсненні розрахунку означених складових вимог позову;

- щодо стягнення інфляційної індексації допущення Позивачем помилки в розрахунку за зобовязаннями жовтня 2014р.: розрахунок інфляційної індексації виконаний з листопада 2014р (14.11.2014р. перший день прострочення зобовязання), тобто місяця в якому мав бути здійснений платіж, що є порушенням приписів п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., відповідно яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятим рішенням суду в частині відмови у задоволені стягненні 102669,13грн. інфляційної індексації звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2018р. у справі №905/305/18 скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити відхилені позовні вимоги. Також Скаржник просив відшкодувати за рахунок Відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- неврахування місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення положень листа Верховного суду України від 03.04.1997р. №62-97-р, відповідно якого при здійсненні розрахунку інфляційних втрат потрібно використовувати методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця, що відповідає розділу 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.;

- місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено приписи ст.ст.73,74, 77 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх обставин справи і їх сукупності.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Приватним акціонерним товариством «Горлівськтепломережа», в межах визначеного апеляційним судом строку, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзив на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

9. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, утому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

10. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

11. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 06.07.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_6 і ОСОБА_2

12. Ухвалою від 02.08.2018р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/299/18, а ухвалою від 04.09.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 19.09.2018р. о 14.45 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду.

13. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018р., враховуючи приписи ч.10 ст.32 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з перебування судді Черноти Л.Ф. у відпустці, її у складі колегії було замінено на суддю Стойку О.В.

14. Враховуючи викладене в п.п.8-13 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

15. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

16. У судовому засіданні 19.09.2018р. уповноважений представник Скаржника підтримав свої вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник Відповідача у судове засідання 19.09.2018р., попри належне повідомлення (а.с.153) не зявився, про причини неявки не повідом, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення його належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

17. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

18. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 27.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Приватним акціонерним товариством «Горлівськтепломережа» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 (договір а.с.а.с.22-27), відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014р. природний газ, ввезений на митну територію України Продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п.1.2 договору в редакції додаткової угоди №1 від 31.01.2014р. (а.с.а.с.22, 23).

19. Згідно з п.2.1 договору, Постачальник передає Споживачу з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. (включно) газ обсягом 16479,253тис.куб.м у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): січень - 2759,163, лютий - 2639,084, березень - 2223,851, квітень - 649,668, травень 0, червень 0, липень 0, серпень 0, вересень 0, жовтень - 692,474, листопад - 1869,356, грудень - 2564,674.

При цьому, відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.2 договору сторони домовились про можливу зміну планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу відповідно до встановленого порядку, а також дозволене відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу.

20. Згідно з п.3.3 договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

У п.3.4 договору сторони домовились, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

21. Відповідно до п.п.5.1, 5.2 договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000куб. м природного газу становить 3459,00грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 17%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 295,60грн., крім того ПДВ 17% - 50,25грн., всього з ПДВ 345,85грн. До сплати за 1000куб.м природного газу 3823,78грн, крім того ПДВ 17% - 650,04грн., всього з ПДВ 4473,82грн.

Згідно з п.5.5 договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із суми вартості місячних поставок газу.

22. Сторонами неодноразово вносились зміни до п.5.2 договору, внаслідок чого ціна за 1000 куб. м природного газу становила:

- з 01.01.2014р. - 2783,96грн, крім того ПДВ 20%, всього до сплати з ПДВ 3340,75грн (додаткова угода №1 від 31.01.2014р.),

- з 01.04.2014р. - 4387,40грн, крім того ПДВ 20%, всього до сплати з ПДВ 5264,88грн (додаткова угода №2 від 30.04.2014р. (а.с.24),

- з 01.05.2014р. - 5173,48грн, крім того ПДВ 20%, всього до сплати з ПДВ 6208,18грн (додаткова угода №3 від 27.05.2014р. (а.с.25),

- з 01.06.2014р. - 5185,18грн, крім того ПДВ 20%, всього до сплати з ПДВ 6222,22грн (додаткова угода №4 від 13.06.2014р. (а.с.26),

- з 01.09.2014р. - 5338,18грн, крім того ПДВ 20%, всього до сплати з ПДВ 6405,82грн (додаткова угода №5 від 30.09.2014р. (а.с.27),

- з 01.11.2014р. - 5568,70грн, крім того ПДВ 20%, всього до сплати з ПДВ 6682,44грн (додаткова угода №6 від 26.11.2014р. (а.с.28),

- з 01.12.2014р. - 6384,70грн, крім того ПДВ 20%, всього до сплати з ПДВ 7661,64грн (додаткова угода №7 від 31.12.2014р. (а.с.29).

23. Сторонами у п.6.1 договору також було погоджено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.3 договору сторони обумовили також необхідність зазначення у платіжних дорученнях Покупцем номеру договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

24. Відповідно до п.7.2 договору, у разі невиконання Покупцем п.6.1 цього договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

25. У розділі 11 договору сторони дійшли згоди, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Окрім того, згідно з п.9.3 договору, строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

26. Місцевим судом встановлено, що на виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу природний газ в наступних обсягах:

· у січні 2014р. 2987,346тис.куб.м. на суму 9979982,12грн.;

· у лютому 2014р. 1860,462тис.куб.м. на суму 6215342,15грн.;

· у березні 2014р. 1464,057тис.куб.м. на суму 4891051,35грн.;

· у квітні 2014р. 372,657тис.куб.м. на суму 1961994,38грн.;

· у жовтні 2014р. 461,449тис.куб.м. на суму 2955957,38грн.;

· у листопаді 2014р. 1841,200тис.куб.м. на суму 12303708,53грн.;

· у грудні 2014р. 2053,134тис.куб.м. на суму 15730373,58грн.

Означений факт підтверджується складеними та підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р., від 28.02.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р., від 31.10.2014р., від 30.11.2014р. та від 31.12.2014р. (а.с.а.с.30-36). Означені акти підписані представниками сторін без зауважень та заперечень, що ними не заперечується.

Так, Відповідачем отримано природний газ за період січень-квітень, жовтень-грудень 2014р. на загальну суму 54038409,49грн.

27. Своєю чергою, з наданого Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог сальдо та виписки за операціями (а.с.а.с.37, 38) вбачається, що Відповідачем зобов'язання з оплати отриманого газу в січні-квітні та жовтні-грудні 2014р. виконано наразі не було. Таким чином, несплаченою залишилась заборгованість на загальну суму 54038409,49грн.

28. Вказані в п.п.18-27 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються, так само як і встановлена місцевим судом обставина нездійснення Відповідачем оплати на користь Позивача в сумі стягуваної заборгованості, що стала підставою для звернення його з позовними вимогами до суду.

Своєю чергою, Відповідач на підтвердження відсутності у нього вини у виникненні означеної заборгованості надав до суду копію розрахунку обсягу заборгованості за період 2012-2013р.р., затвердженого Департаментом житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації та Департаментом фінансів Горлівської міської ради від 18.02.2014р. (а.с.68), копію аналізу грошових коштів за 2013р. та 2014р. (а.с.69), копію аналізу фактичних надходжень за 2010-2015р.р. (а.с.70), копія довідки щодо заборгованості за спожитий природний газ станом на квітень 2014р. (а.с.72) та копія інформації по розрахункам за спожитий газ станом на лютий 2015р. (а.с.71), з яких, на думку Відповідача, вбачається, що заборгованість виникла внаслідок існування різниці між вартістю поставленого природного газу та сумою заборгованості перед Відповідачем з боку держави та споживачів (населення, бюджетних організацій та ін.).

29. Враховуючи нездійснення Відповідачем оплати за отриманий природний газ у січні-квітні, жовтні-грудні 2014р. в сумі 54038409,49грн., Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача означеної суми заборгованості та нарахованих на неї сум пені, 3% річних та інфляційної індексації.

30. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини розглянуті місцевим судом, зокрема, в контексті приписів норм Цивільного та Господарського кодексів України, які регламентують відповідальність за прострочення грошових зобовязань.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

31. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного субєктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

32. Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов'язань з оплати поставленого Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» природного газу в січні-квітні, жовтні-грудні 2014р. за договором купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 від 27.12.2013р. на загальну суму 54038409,49грн., та застосованих наслідків невиконання (несвоєчасного виконання) відповідних грошових зобовязань у вигляді стягнення додатково нарахованих 3% річних, інфляційної індексації та пені.

33. Субєктивне право вимоги виконання спірного грошового зобовязання, на захист якого спрямовано заявлений позов, ґрунтується на договорі купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 від 27.12.2013р. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та не спростовану в межах цієї справи та в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

34. Беручи до уваги правову природу укладеного договору купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 від 27.12.2013р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського Кодексів України, з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу природного газу та наслідки порушення грошових зобовязань.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких вирішувалось питання відносно розглядуваного спору.

35. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

36. Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення своєчасного розрахунку за поставлений природний газ, поставлений в січні-квітні, жовтні-грудні 2014р. за актами приймання-передачі від 31.01.2014р., від 28.02.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р., від 31.10.2014р., від 30.11.2014р. та від 31.12.2014р. на загальну суму 54038409,49грн. в межах договору купівлі-продажу природного газу №844/14-БО-6 від 27.12.2013р. Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов'язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Так, місцевим господарським судом, керуючись п.6.1 договору (остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу), було вірно визначено кінцеві дати виконання зобовязання, а саме:

- за січень 2014р. на суму 9979982,12грн. - 14.02.2014р. (включно);

- за лютий 2014р. на суму 6215342,15грн. - 14.03.2014р. (включно);

- за березень 2014р. на суму 4891051,35грн. - 14.04.2014р. (включно);

- за квітень 2014р. на суму 1961994,38грн. - 14.05.2014р. (включно);

- за жовтень 2014р. на суму 2955957,38грн. - 14.11.2014р. (включно),

- за листопада 2014р. на суму 12303708,53грн. - 15.12.2014р. (включно), враховуючи, що останній день строку (14.12.2014р.) припадають на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України);

- за грудня 2014р. на суму 15730373,58грн. - 14.01.2015р. (включно).

Отже, першим днем прострочення виконання розглядуваних грошових зобовязань є наступний день після кожної із вказаних дат останнього дня належного платежу відносно оплати поставок газу відповідного місяця.

37. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої п.7.2 договору.

38. Означене зумовлює погодження з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з Відповідача 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої п.7.2 укладеного договору, при цьому, розмір нарахування судом 3% річних та пені сторонами окремо не оскаржується.

39. Своєю чергою, посилання апелянта на неврахування місцевим судом при здійснені розрахунку рекомендацій листа Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997р., на який міститься посилання в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., відповідно до якого при здійсненні розрахунку інфляційних втрат потрібно використовувати методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожний місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця, відхиляються апеляційним господарським судом через їх помилковість, зважаючи на таке:

39.1. Відповідно до п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

39.2. Так, за підрахунками апеляційного суду, на прикладі зобовязань січня 2014р. (акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р.), період нарахування за який становить з березня 2014р. по вересень 2017р., враховуючи вимоги п.3.2 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., розрахунок здійснюється наступним чином:

- сукупний індекс інфляції за період з березень 2014р. по вересень 2017р. - визначений з щомісячних індексів інфляції (встановлених у відсотках до попереднього місяця згідно відомостей Державної служби статистки України з урахуванням дефляції (березень 2014р. - 102.2%, квітень 2014р. - 103.3%, травень 2014р. - 103.8%, червень 2014р. - 101%, липень 2014р. - 100.4%, серпень 2014р. - 100.8%, вересень 2014р. - 102.9%, жовтень 2014р. - 102.4%, листопад 2014р. - 101.9%, грудень 2014р. - 103%, січень 2015р. - 103.1%, лютий 2015р. - 105.3%, березень 2015р. - 110.8%, квітень 2015р. - 114%, травень 2015р. - 102.2%, червень 2015р. - 100.4%, липень 2015р. - 99%, серпень 2015р. - 99.2%, вересень 2015р. - 102.3%, жовтень 2015р. - 98.7%, листопад 2015р. - 102%, грудень 2015р. - 100.7%, січень 2016р. - 100.9%, лютий 2016р. - 99.6%, березень 2016р. - 101%, квітень 2016р. - 103.5%, травень 2016р. - 100.1%, червень 2016р. - 99.8%, липень 2016р. - 99.9%, серпень 2016р. - 99.7%, вересень 2016р. - 101.8%, жовтень 2016р. - 102.8%, листопад 2016р. - 101.8%, грудень 2016р. - 100.9%, січень 2017р. - 101.1%, лютий 2017р. - 101%, березень 2017р. - 101.8%, квітень 2017р. - 100.9%, травень 2017р. - 101.3%, червень 2017р. - 101.6%, липень 2017р. - 100.2%, серпень 2017р. - 99.9%, вересень 2017р. - 102%), в абсолютному значені коефіцієнта становить 2,1985777 (або 219,86%). Своєю чергою, результат множення суми заборгованості в розмірі 9979982,12грн., яка виступає базою для нарахування інфляційної індексації за зобовязаннями січня 2014р. на означений коефіцієнт становить 1981902,00грн. - суму боргу разом з інфляційною індексацією.

Відповідно, належна до стягнення сума інфляційної індексації за зобовязаннями січня 2014р. (період нарахування з березень 2014р. по вересень 2017р.) визначається як різниця між сумою боргу разом з інфляційною індексацією та сумою боргу: 1981902,00грн. - 9979982,12грн. = 11961784,12грн.

39.3. Аналогічною методикою апеляційний суд перевірив розрахунок місцевим судом інфляційної індексації відносно заборгованості за газ, поставлений у лютому-квітні, жовтні-грудні 2014р., дійшовши висновку про його арифметичну вірність.

39.4. Так, за висновком судової колегії, ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України базою нарахування для інфляційної індексації визначає виключно суму заборгованості, що і було враховано місцевим судом при визначені відносно всього обсягу належних до стягнення сум індексацій.

40. Апеляційний суд зазначає, що не дивлячись на доводи апеляційної скарги та згадувані в останній гіпотетичні приклади, які взагалі не мають жодного відношення до досліджуваних сум і періодів, Позивачем (апелянтом) за виключенням зобовязання за жовтень 2014р., було вірно розраховано належні до стягнення суми інфляційної індексації (розрахунок Позивача а.с.а.с.11-15), що також вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду та не відповідає викладеній ним позиції щодо методики здійснення розрахунку за змістом апеляційної скарги.

При цьому, за висновком колегії суддів, визначення місцевим судом належної до стягнення суми інфляційної індексації у меншому, ніж заявлено позивачем розмірі, було зумовлено невірним визначенням Позивачем періоду розрахунку за зобовязаннями жовтня 2014р., а саме здійснено розрахунок з листопада 2014р. по вересень 2017р., тобто з місяця в якому мав бути здійснений платіж (14.11.2014р. перший день прострочення зобовязання), а не з грудня 2014р. по вересень 2017р., як вірно встановлено судом попередньої інстанції та вбачається зі змісту п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. і відповідає методиці визначення індексів інфляції за наслідками саме повного місяця.

41. Викладене в п.п.39, 40 цієї постанови зумовлює погодження з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з Відповідача інфляційної індексації на заборгованість за зобовязаннями січня-квітня, жовтня-грудня 2014р. в загальній сумі 49715433,55грн.

42. Посилання апелянта на порушення місцевим судом при прийнятті рішення ст.ст.73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх обставин справи, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не містять в собі конкретного порушення означених норм судом першої інстанції, крім цитування тексту означених норм Скаржником, тоді як з матеріалів справи таких порушень судовою колегією не вбачається.

43. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

44. За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у справі №905/305/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2018р. (повний текст підписано 27.06.2018р.) у справі №905/305/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 19.09.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірн.: 1,2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСДО

Надіслано судом до ЄДРСР 20.09.2018р.