РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Справа № 903/1313/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Суддя - доповідач (головуючий суддя) Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився

третьої особи -не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Західводбуд" на ухвалу господарського суду Волинської області (про відстрочку виконання рішення від 10.02.2015) постановлену 16.07.18р. в м. Луцьку суддею Дем'як В.М. у справі № 903/1313/14

за позовом приватного підприємства "Західводбуд", смт. Ратне Волинської області

до Волинського обласного управління водних ресурсів, м. Луцьк

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - головного управління державної казначейської служби України у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 212 911 грн. 34 коп.

Волинське обласне управління водних ресурсів звернувся до місцевого господарського суду із заявою вх. № 01-60/20/18 про відстрочку виконання рішення від 10.02.2015р. по справі № 903/1313/14.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі №903/1313/14 заяву Волинського обласного управління водних ресурсів відстрочку виконання рішення від 10.02.2015р. задоволено. Відстрочено виконання рішення суду від 10 лютого 2015 року №903/1313/14 до 01 січня 2019 року.

Не погоджуючись із вказаним, Приватне підприємство "Західводбуд" - звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі №903/1313/14, відмовити у задоволенні заяви Волинського обласного управління водних ресурсів відстрочку виконання рішення від 10.02.2015р.

Скаржник вважає, що Господарський суд Волинської області під час винесення даної ухвали не повністю зясував обставини в справі, що мають значення, а висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі є помилковими та не відповідають обставинам справи.

Апелянтом в обґрунтування апеляційної скарги вказано, що посилання боржника щодо неможливості виконати рішення суду у звязку із відсутністю фінансування та іншими фінансовими потребами діяльності Волинського обласного управління водних ресурсів не є обставиною, яка унеможливлює беззаперечно виконання рішення в справі №903/1313/14 та є безпідставним, оскільки не спростовує закріпленого у наведених вище нормах чинного законодавства України принципу обов'язковості рішень суду.

Зауважує, що клопотання про відстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили ще 12.05.2015р., є способом подальшого ухилення боржника від його виконання.

Відтак, з урахуванням вищезазначеного, вважаємо, що у оскаржуваній ухвалі суду не наведено існування виняткових обставин, які перешкоджають Волинському обласному управлінню водних ресурсів виконати рішення суду у даній справі та не наведено жодних вагомих підстав для відстрочення виконання рішення, а тому висновок суду першої інстанції про можливість надання відстрочки виконання рішення є неправильним.

Відтак, на думку апелянта, ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви боржника про відстрочку виконання рішення суду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від "09" серпня 2018 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Західводбуд" на ухвалу господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі №903/1313/14 - залишено без руху. Зобов'язано апелянта - Приватне підприємство "Західводбуд" усунути протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки.

Водночас, 16.08.2018р. на адресу апеляційного суду на виконання вимог ухвали суду надійшли докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, докази надіслання копії апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі, а саме оригінал фіскального чеку та опис вкладення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Західводбуд" на ухвалу господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі №903/1313/14. Справу призначено до розгляду.

05.09.2018р. Волинське обласне управління водних ресурсів надало відзив на апеляційну скаргу, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу місцевого господарського суду про відстрочення виконання рішення суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник приватного підприємства "Західводбуд" ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Вважає ухвалу місцевого господарського суду незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм права.

Волинське обласне управління водних ресурсів та головне управління державної казначейської служби України у Волинській області не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні, причин незявлення суду не повідомили, проте були належним чином повідомленні про розгляд скарги, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Волинської області від 10.02.2015р. у справі №903/1313/14, позовні вимоги було задоволено та постановлено стягнути з Волинського обласного управління водних ресурсів (43005, м. Луцьк, вул. 8 Березня, 1 ) на користь Приватного підприємства Західводбуд (44100, Волинська обл., смт. Ратне, вул. Шевченка, 36, ) 212 911,34грн. заборгованості, з них: 161 475,00грн. основного боргу, 34 285,28 грн. інфляційних втрат, 4 697,58грн. 3% річних та 12 453,48грн. пені та 4259,00 грн. судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. рішення господарського суду Волинської області залишено без змін.

На виконання вищевказаного судового рішення 10.03.2015р. було видано наказ №903/1313/14-1.

Ухвалою суду від 23.05.2018р. заяву Приватного підприємства "Західводбуд" про поновлення строку для предявлення до виконання судового наказу та видачу дублікату наказу №903/1313/14-1 від 10.03.2015р. задоволено.

25.06.2018р. на адресу господарського суду Волинської області надійшла заява вх. №01-60/20/18 Волинського обласного управління водних ресурсів про відстрочку виконання рішення від 10.02.2015р. по справі № 903/1313/14.

Заява мотивована зокрема тим, що Волинське управління облводресурсів є бюджетною неприбутковою організацією, яка входить до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету (за програмами загальнодержавного значення) та забезпечує цільове та раціональне використання бюджетних коштів на здійснення заходів, повязаних із запобіганням шкідливій дії вод і ліквідацією її наслідків, включаючи протипаводковий захист сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь.

Зокрема, заявник указує, що у ст. 7 Бюджетного кодексу України закріплені принципи бюджетної системи України. Один з них - це принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає у тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Розпорядженням Волинської облдержадміністрації від 03.09.2013р. №339 «Про використання коштів загального фонду державного бюджету, виділених відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013р. №472-р», Волинське обласне управління водних ресурсів було визначено одним із розпорядників державних коштів нижчого рівня. Крім того, згідно п. 30 договору про виконання робіт №5/13 від 24.09.2013р. укладеного з ПП «Західводбуд»,Волинське облводресурсів не несе відповідальності за ненадходження/несвоєчасне надходженням коштів з джерел фінансування.

Звертає увагу суду на те, що Волинське облводресурсів було лише розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та зобовязувалось забезпечити належне фінансування в межах коштів державного бюджету, передбачених на реалізацію окремої програми 7731810 «Здійснення заходів по запобіганню підтопленню населених пунктів, сільськогосподарських та лісогосподарських угідь Волинської області».

Протягом 2014-2018р.р. Волинське облводресурсів неодноразово зверталось до місцевих та центральних органів державної влади щодо виділення коштів на погашення кредиторської заборгованості за виконання роботи щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь Волинської області минулих років з листами до Волинської ОДА від 18.09.2014р., №1438/10/02-14, 04.12.2014р. №1813/10/02-14, 06.01.2015р. №35/10/02-15, 02.04.2015р. №451/10/02-15, 29.08.2016 №981/10/02-16, 17.04.2018р. №478/10/02-18 та до Держводагенства України від 27.09.2016р. №1117/10/01-16, 01.11.2017 №1287/10/01-17 .

Ухвалою господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі №903/1313/14 заяву Волинського обласного управління водних ресурсів відстрочку виконання рішення від 10.02.2015р. задоволено. Відстрочено виконання рішення суду від 10 лютого 2015 року №903/1313/14 до 01 січня 2019 року.

Ухвала мотивована доводами, що заявником в повній мірі вчинені усі необхідні дії, щодо повного виконання рішення суду і останній не ухиляється від його виконання, на підтвердження чого надано суду докази, наявні в матеріалах справи, одночасно надані заявником докази вказують на виключність обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що боржником було вчинено усі необхідні дії для виконання рішення суду у даній справі, однак через виключні обставини, які не залежать від волі самого боржника, виконання рішення суду було утруднене та відстрочено в часі, зокрема через відсутність коштів, які по цільовій програмі із державного бюджету України не виділені.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, вбачає підстави для задоволення поданої скарги.

При цьому апеляційний суд виходить з наступного.

Конституцією України а саме ст. 129 визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є зокрема обовязковість судового рішення.

Статтею 129-1 передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Принцип обов'язковості судових рішень має місце у нормах статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до частини другої якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У відповідності до ст.. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

З аналізу вищенаведеного суд вбачає, що відстрочка виконання рішення суду можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Таким чином, законодавець пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Як на виключність обставин, заявник посилається на наступне. Волинське управління облводресурсів є бюджетною неприбутковою організацією, яка входить до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету (за програмами загальнодержавного значення) та забезпечує цільове та раціональне використання бюджетних коштів на здійснення заходів, повязаних із запобіганням шкідливій дії вод і ліквідацією її наслідків, включаючи протипаводковий захист сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь.

Зокрема, вказує, що у ст. 7 Бюджетного кодексу України закріплені принципи бюджетної системи України. Один з них це принцип цільового використання бюджетних коштів бюджетні кошти використовуються тільки на цілі визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Розпорядженням Волинської облдержадміністрації від 03.09.2013р. №339 «Про використання коштів загального фонду державного бюджету, виділених відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013р. №472-р», Волинське обласне управління водних ресурсів було визначено одним із розпорядників державних коштів нижчого рівня. Крім того, згідно п. 30 договору про виконання робіт №5/13 від 24.09.2013р. укладеного з ПП «Західводбуд», Волинське облводресурсів не несе відповідальності за ненадходження/несвоєчасне надходженням коштів з джерел фінансування.

Звертає увагу суду на те, що Волинське управління облводресурсів було лише розпорядником коштів нижчого рівня та зобовязувалось забезпечити належне фінансування в межах передбачених коштів державного бюджету передбачених на реалізацію окремої програми 7731810 «Здійснення заходів по запобіганню підтопленню населених пунктів, сільськогосподарських та лісогосподарських угідь Волинської області».

Протягом 2014-2018р.р. Волинське управління облводресурсів неодноразово зверталось до місцевих та центральних органів державної влади щодо виділення коштів на погашення кредиторської заборгованості за виконання робіт щодо запобігання підтопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь Волинської області минулих років з листами до Волинської ОДА від 18.09.2014р., №1438/10/02-14, 04.12.2014р. №1813/10/02-14, 06.01.2015р. №35/10/02-15, 02.04.2015р. №451/10/02-15, 29.08.2016 №981/10/02-16, 17.04.2018р. №478/10/02-18 та до Держводагенства України від 27.09.2016р. №1117/10/01-16, 01.11.2017 №1287/10/01-17.

Апеляційний господарський суд, встановивши обставини та вивчивши доводи апеляційної скарги, зазначає.

Рішенням господарського суду Волинської області від 10.02.2015р. у справі №903/1313/14 позовні вимоги було задоволено та постановлено стягнути з Волинського обласного управління водних ресурсів (43005, м. Луцьк, вул. 8 Березня, 1 ) на користь Приватного підприємства Західводбуд (44100, Волинська обл., смт. Ратне, вул. Шевченка, 36, ) 212 911,34грн. заборгованості, з них: 161 475,00грн. основного боргу, 34 285,28грн. інфляційних втрат, 4 697,58грн. 3% річних та 12 453,48грн. пені та 4259,00 грн. судового збору. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.05.2015р. рішення господарського суду Волинської області залишено без змін.

На виконання вищевказаного судового рішення 10.03.2015р. було видано наказ №903/1313/14-1.

Наказ не предявлявся стягувачем для примусового виконання.

Ухвалою від 23.05.2018 року господарським судом було задоволено заяву приватного підприємства «Західводбуд» про поновлення строку для предявлення наказу до примусового виконання та видано дублікат наказу №903/1313/14-1.

Наказ був переданий для примусового виконання Головному управління ДКУ у Волинській області.

25.06.2018р. на адресу господарського суду Волинської області надійшла заява вх. №01-60/20/18 Волинського обласного управління водних ресурсів про відстрочку виконання рішення від 10.02.2015р. по справі №903/1313/14. Тобто з порушенням визначеного процесуальним законодавством строку для звернення із такою заявою. Судом першої інстанції в порушення норм процесуального права вказане не було враховано.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 р. Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд апеляційної інстанції враховує, що свою заяву боржник мотивує неможливістю виконання вказаного рішення суду через відсутність бюджетних коштів з відповідним призначенням. Також у заяві боржник посилається на необхідність використання ним коштів за іншим призначенням, а саме виконання робіт по передбачених державою програмах, які вважає пріоритетними щодо використання бюджетних коштів.

Проте, дані доводи не є обставиною, яка унеможливлює беззаперечного виконання рішення в справі №903/1313/14, яке набрало законної сили, та не спростовує закріпленого у наведених вище нормах чинного законодавства України правового принципу обов'язковості рішень суду як необхідного складового елементу права людини на справедливий суд у відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції також вбачає підстави для скасування ухвали суду першої інстанції як такої, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме приписів ч.5 ст. 331 ГПК України, оскільки при вирішенні питання про розстрочення або відстрочення виконання судового рішення суд повинен виходити з правила, що розстрочення або відстрочення виконання не повинно перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Натомість, надання відстрочки виконання до 01.01.2019 року вочевидь перевищує указаний строк.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Приватного підприємства "Західводбуд" на ухвалу господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі № 903/1313/14 слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст.. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Західводбуд" на ухвалу господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі №903/1313/14 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 16.07.18р. у справі №903/1313/14 скасувати. Прийняти нове рішення.

У задоволенні заяви Волинського обласного управління водних ресурсів, м. Луцьк від 25.06.2018 про надання відстрочки виконання рішення - відмовити.

Стягнути з Волинського обласного управління водних ресурсів (43005, Волинська обл.., м. Луцьк, вул.8 Березня, 1 ) на користь Приватного підприємства "Західводбуд" (44100, Волинська обл., Ратнівський район, селище міського типу Ратне, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 36 ) 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Волинської області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/1313/14 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "14" вересня 2018 р.

Суддя - доповідач (головуючий суддя) Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.