ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/3594/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянув в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 (головуючий суддя Іванов О.Г., судді Березкіна О.В., Дармін М.О.) та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2018 (суддя Кабакова В.Г.) у справі № 912/3594/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз"

до Комунального підприємства "Теплоенергетик"

про стягнення 251 685,31 грн,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

1. В грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Філії управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (далі - позивач) звернулося в Господарський суд Кіровоградскої області з позовом до Комунального підприємства "Теплоенергетик" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за договором №/02-8214/16о в розмір 251 685,31 грн, з яких: 156 714,28 грн пені, 18 110,56 грн 3% річних та 76 860,47 грн інфляційних втрат (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

2. Позивач даний позов обґрунтовує несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/02-8214/16о щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг.

3. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2018 у справі № 912/3594/17 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 78 357,14 грн, 3% річних в сумі 18 110,56 грн, інфляційні втрати в сумі 76 860,47 грн, а також судовий збір в розмірі 3 775,28 грн.

4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за вищевказаним договором, тому є правомірним нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення порядку і строків здійснення розрахунків за послуги, отримані відповідачем в період з листопада 2016 року по березень 2017 року. В той же час, судом враховано, що відповідач є комунальним підприємством та неприбутковою організацією, самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг за транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів. Врахувавши майновий стан відповідача та позивача, суд зменшив розмір стягуваної пені на 50%.

5. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 вищевказане рішення Господарського суду Кіровоградської області залишено без змін з тих самих мотивів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 18.06.2018 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Філії управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2018 у справі № 912/3594/17, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

7. Оскаржувані судові рішення в частині зменшення розміру пені на 50% прийняті внаслідок порушення судами норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

8. В порушення положень ст. 7 ГПК України господарські суди не навели правового обгрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які залишили поза увагою доводи позивача, викладені у відповіді на відзив та апеляційній скарзі, де наведено обгрунтування, відповідно до яких відсутні правові підстави для зменшення розміру пені на 50%.

9. В чинному ГПК відсутня норма процесуального права, яка б встановлювала спосіб та порядок застосування господарськими судами ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України під час вирішення господарських спорів, зменшення пені місцевим господарським судом під час розгляду справи призвело до порушення норм процесуального права, зокрема, ч. 3 ст. 1, ч. 1-2 ст. 236 ГПК України та положень частини 2 статті 19 Конституції України.

10. Господарські суди попередніх інстанцій залишили поза увагою обгрунтовані доводи позивача про те, що нарахована пеня в розмірі 156 714, 28 грн за порушення відповідачем умов договору є правомірно заявленою та не значно, чи надмірно великою, виходячи з вартості порушеного зобов'язання - 3 088 224,15 грн та часу прострочення відповідачем строків оплати за отримані послуги.

11. Під час зменшення неустойки на 50%, господарські суди неправильно застосували норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, оскільки вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та обставин.

Позиція учасників справи

12. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить рішення господарських судів попередніх інстанцій залишити без змін, вказуючи на те, що місцевим господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи, їм надана належна правова оцінка.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів заявника і висновків судів першої і апеляційної інстанцій

13. Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини 2 статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Компетенція суду касаційної інстанції відповідно до частини 1 вказаної статті полягає виключно в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

14. Позивач звернувся з даним позовом про стягнення заборгованості за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/02-8214/16о від 31.03.2016 у лютому - березні 2017 в розмір 251 685,31 грн, з яких: 156 714,28 грн пені, 18 110,56 грн 3% річних та 76 860,47 грн інфляційних втрат.

15. Як зазначалось вище, рішення господарських судів попередніх інстанцій оскаржено в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 78 357,14 грн пені.

16. Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, між сторонами спору існують договірні відносини, які виникли з Типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /02-8214/16о, укладеного 31.03.2016.

17. За змістом п. 1.1 договору газотранспортне підприємство зобов'язалось надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

18. Господарськими судами встановлено, що на виконання договору позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в період: листопад 2016 року на суму 531 662,46 грн; грудень 2016 року на суму 643 626,25 грн, січень 2017 року на суму 809 124,23 грн, лютий 2017 року на суму 647 777,33 грн, березень 2017 року на суму 456 033,88 грн.

19. В порушення умов договору, відповідач за надані послуги з транспортування природного газу в період з листопада 2016 року по березень 2017 року розрахувався з порушенням встановленого строку та, окрім того, не провів кінцевий розрахунок за послуги, надані в лютому та березні 2017 року, внаслідок чого станом на день подачі позову виникла заборгованість в сумі 373 816,61 грн, яка погашена 19.12.2017.

20. За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

21. Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

22. За змістом положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

23. Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

24. В пункті 7.3 договору сторони передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору (вартість послуг), із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

25. Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов договору та, зважаючи, що Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст.ст. 549, 551, 611 ЦК України, п. 7.3 договору передбачена майнова відповідальність, господарські суди дійшли правомірного висновку щодо обгрунтованості вимог про стягнення 156 714,28 грн пені, зменшивши її розмір на 50%.

26. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

27. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

28. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

29. Матеріалами справи підтверджується, що при вирішенні клопотання про зменшення розміру пені, суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

30. Господарські суди повно встановили всі істотні для справи обставини, правильно застосували ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, врахували інтереси сторін, які заслуговують на увагу, та дійшли вірного висновку про наявність обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій на 50%. Зменшуючи розмір пені, суди обґрунтовано взяли до уваги ступінь виконання основного зобов'язання (на момент прийняття рішення - виконано в повному обсязі), поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язання (відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання); ту обставину, що відповідач є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання, а отже основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, що надійшли за наданні послуги з теплопостачання від споживачів, серед яких є населення та бюджетні організації; поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення порушення та його наслідків.

31. Крім того, судами також було враховано інтереси позивача, прийнято до уваги, що діяльність ПАТ "Укртрансгаз" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи та частково задоволено клопотання відповідача, який просив зменшити розмір пені до 1 000,00 грн, зменшено розмір заявлених штрафних санкцій лише на 50%, чим забезпечено дотримання балансу інтересів обох сторін.

32. При цьому, судом апеляційної інстанції правомірно зазначено, що доводи позивача про те, що розмір пені є незначним для його зменшення у порівнянні з основним грошовим зобов'язанням, не спростовують самого факту існування обставин, які згідно з чинним законодавством є достатньою підставою для зменшення пені.

33. У відповідності з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

34. Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції та апеляційний господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішили спір у справі.

35. Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, які викладені ним в п. 8 даної постанови та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарських судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

36. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановленого судами.

37. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, яких у цьому випадку немає.

38. Стосовно доводів касаційної скарги, викладених в п. 9 даної постанови, колегія суддів зазначає, що в силу приписів ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, з огляду на що відсутність в чинному ГПК норми процесуального права, яка б встановлювала спосіб та порядок застосування господарськими судами ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України під час вирішення господарських спорів, не позбавляє суд права застосовувати відповідні норми матеріального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення суду з одних лише формальних міркувань.

40. Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи, з огляду на що касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

41. У зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги, згідно з вимогами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" - залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2018 у справі №912/3594/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.