ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018м. ДніпроСправа № 904/3350/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК", с.Славгород

до відповідача - 1 Державної архітектурно-будівельної інспекції України Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, м.Дніпро

відповідача - 2 Державної казначейської служби України, м.Київ в особі: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м.Дніпро

про стягнення шкоди, завданої незаконним рішенням в сумі 31 986,35 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВК" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача - 1 Державної архітектурно-будівельної інспекції України Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Відповідача - 2 Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області і просить суд стягнути з Держаного бюджету України (головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області) на користь Позивача суму шкоди в розмірі 31 986,35 грн. та судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що внаслідок незаконного рішення Відповідача-1, Товариству з обмеженою відповідальністю «ДВК» було завдано майнової шкоди у розмірі 31 986,35 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач-1 відзив на позов до суду не надав, 30.08.2018р. надіслав до суду клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, в якому зазначає, що 16.08.2018р. на його адресу надійшла ухвала Господарського суду Дніпропетровської області 02.08.2018р., вказаною ухвалою встановлено п'ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач-1 зазначає, що на його адресу не надходила вищезазначена позовна заява, у зв'язку з чим 21.08.2018р. представник Відповідача-1 ознайомився з матеріалами справи у суді. Оскільки, Відповідач-1 дізнався про фактичні обставини справи лише 21.08.2018р. під час ознайомлення з матеріалами справи, Відповідач-1 не має можливості подати відповідний відзив із належними доказами у встановлений ухвалою строк.

Відповідач-2 відзив на позов до суду не надав, поштові відправлення №569 вручене 09.08.2018р. та №850 вручене 09.08.2018р. в зв'язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДВК» (далі-Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом про визнання незаконними та скасування припису Державної архітектурно-будівельної інспекції України Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (далі-Відповідач-1) від 25.11.2016р. про усунення порушень містобудівної діяльності, постанову № 71/3964 від 13.12.2016р. про накладення штрафу в сумі 28 800,00 грн., за порушення вимог законодавства з будівельних норм, державних стандартів і правил, а також постанови № 71/3965 від 13.12.2016р. про накладення штрафу в сумі 144 000,00 грн. за порушення вимог законодавства будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі № 804/123/17, позовні вимоги Позивача задоволено частково.

Суд постановив: Скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 71/3964 від 13.12.2016 р. про накладення штрафу із правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 28 800,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити (а.с.14-17).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі № 804/123/17 залишено без змін.

Відповідно до ч.2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином за приписом ч.2 ст.255 КАС України постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі № 804/123/17 набрала законної сили.

Пунктом 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт визнання того, що постанова Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 71/3964 від 13.12.2016 р. про накладення штрафу із правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 28 800,00 грн. була визнано протиправною та скасована не підлягає доказуванню у цій справі.

Постановою державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Загинайко А.В., від 19.05.2017 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання Постанови №71/3964 виданої 13.12.2016р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (Відповідачем-1) про: стягнення штрафу у розмірі 28 800,00 грн. (а.с.22).

Відповідно до Інформації про виконавче провадження (а.с.23-25):

- постановою державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Дніпропетровській області Загинайко А.В., про стягнення виконавчого збору від 30.08.2017 року на Позивача покладено та стягнуто 2 880,00 грн. виконавчого збору;

- постановою державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Дніпропетровській області Загинайко А.В., про стягнення виконавчих витрат від 30.08.2017 року на Позивача покладено та стягнуто 306,75 грн. виконавчих витрат.

Відповідно до платіжного доручення №53313329-2 від 23.08.2017р. (а.с.27) Позивач сплатив до Синельниківської міськрайонної ВДВС ГТУЮ суму в розмірі 99 872,69 грн. У графі призначення платежу зазначено наступне: зг. пост № 71/3964 від 13.12.2016р.

Постановою державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Дніпропетровській області Загинайко А.В., про закінчення виконавчого провадження від 30.08.2017р. на підставі вимог п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», останнє було закінченим у з в'язку із фактичним стягненням вказаних вище сум.

Відповідно до платіжного доручення №53313329-2 від 23.08.2017р. (а.с.27) Позивач сплатив до Синельниківської міськрайонної ВДВС ГТУЮ суму в розмірі 99 872,69 грн. У графі призначення платежу зазначено наступне: зг. пост № 71/3964 від 13.12.2016р.

Позивач зазначає, що внаслідок незаконного рішення Відповідача-1, Товариству з обмеженою відповідальністю «ДВК» було завдано майнової шкоди у розмірі 31 986,35 грн., що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до приписів частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

За змістом приписів чинного законодавства відшкодування шкоди, заподіяної юридичній особі органом державної влади внаслідок прийняття цим органом незаконного рішення, оскільки останній фінансується з державного бюджету України, здійснюється з відповідного бюджету.

Частиною 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Указом Президента України від 13.04.2011р. №05-11/1498-2-1485/08 затверджено Положення про Державну казначейську службу України, згідно з яким Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України. Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює, зокрема, через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення) (пункти 1, 4, 7 Положення).

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 25 Бюджетного кодексу України, державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845 затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (далі-Порядок).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

06.02.2013р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.01.2013р. №45 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845". Зазначена постанова прийнята у зв'язку із приведенням постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ" (далі - Порядок) у відповідність із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Пунктом 1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845 зі змінами та доповненнями, визначено, що цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також: іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - державні органи).

Згідно з пп. 2 п. 35 вказаного Порядку, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Пунктом 36 Порядку встановлено, що у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Відповідно до пункту 41 Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування в тому числі і шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що саме територіальні органи Казначейства здійснюють юридично значимі дії, пов'язані із виконанням судових рішень про стягнення з державного бюджету коштів на відшкодування шкоди, як то: приймання документів від стягувачів, інформування державних органів та органів прокуратури, збір документів, які можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача, пересилання зібраних документів до Казначейства.

Таким чином, виходячи з положень п.п. 35, 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з Державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, виконання рішень про стягнення коштів з Державного та місцевих бюджетів або боржників, виконання судового рішення про стягнення з Державного бюджету коштів на відшкодування шкоди здійснюється за участю територіальних органів Казначейства, що знаходиться за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятого ним рішення і до якого повинно бути подані стягувачем документи про списання відповідних сум.

Відповідно до п.36 вищевказаного Порядку саме Відповідач-2 є територіальним органом Казначейства, що знаходиться за місцем знаходження Відповідача-1, внаслідок незаконно прийнятого рішення яким Позивачу заподіяно шкоду, і до якого стягувачем мають подаватися документи про списання відповідних сум.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області є належним Відповідачем у даній справі, оскільки, з огляду на правову природу даних правовідносин при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади слід залучати до участі у справі як іншого відповідача відповідний територіальний орган Казначейства як особу, уповноважену здійснювати розпорядження бюджетними коштами. При цьому, з огляду на покладені на нього чинним законодавством функції не вимагається наявність порушення вказаним органом прав та охоронюваних законом інтересів Позивача у справі.

З вищенаведеного вбачається, що шкода, заподіяна Позивачу прийнятою постановою Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 71/3964 від 13.12.2016 р. про накладення штрафу із правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 28 800,00 грн. була вчинена органом виконавчої влади при здійсненні ним владно-адміністративних повноважень, що підпадає під ознаки статті 1173 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, факт незаконності прийнятої Відповідачем-1, як органом виконавчої влади, постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 71/3964 від 13.12.2016 р. про накладення штрафу із правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 28 800,00 грн., внаслідок якої останньому була завдана шкода, встановлена постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. у справі №804/123/17, яка була залишена в силі постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018р., яка набрала законної сили та згідно пункту 4 статті 75 Господарського кодексу України, має преюдиційне значення при вирішенні даного спору.

Заподіяна шкода перебуває у безпосередньому причинному зв'язку із прийняттям Відповідачем-1 незаконного рішення як органом державної влади при здійснені ним своїх повноважень, а тому підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження (а.с.23-25) загальна сума, яка підлягала до стягнення з Позивача становила 31 986,75 грн., але Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з Державного бюджету України - 31 986,35 грн., що є меншою сумою, ніж сума, яка була стягнута з Позивача на 0,40 грн., з цього приводу суд вважає, що вказана вимога повинна бути задоволена саме в сумі вимог Позивача у розмірі 31 986,35 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно клопотання Відповідача-1 про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

30.08.2018р. надіслав до суду клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, в якому зазначає, що 16.08.2018р. на його адресу надійшла ухвала Господарського суду Дніпропетровської області 02.08.2018р., вказаною ухвалою встановлено п'ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач-1 зазначає, що на його адресу не надходила вищезазначена позовна заява, у зв'язку з чим 21.08.2018р. представник Відповідача-1 ознайомився з матеріалами справи у суді. Оскільки, Відповідач-1 дізнався про фактичні обставини справи лише 21.08.2018р. під час ознайомлення з матеріалами справи, Відповідач-1 не має можливості подати відповідний відзив із належними доказами у встановлений ухвалою строк.

Відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

При цьому, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпрпоетровської області від 02.08.2018р. у даній справі судом встановлено Відповідачам строк для подання відзиву, а саме протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (п. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначає Відповідач-1, він отримав ухвалу про відкриття провадження у справі - 16.08.2018р. Тобто, відзив на позовну заяву Відповідач-1 мав надати суду у строк до 31.08.2018р. З матеріалів справи вбачається, що зі змістом позовної заяви та додатками до неї Відповідач-1 ознайомився 21.08.2018р., про що свідчить заява Відповідача-1 про ознайомлення з матеріалами справи. Отже, як з моменту отримання ухвали суду, так і з моменту ознайомлення Відповідача-1 з матеріалами справи, останній мав достатньо часу на подання відзиву.

Отже, зазначені Відповідачем-1 причини пропуску строку для подання відзиву на позов, суд вважає неповажними, а тому, відмовляє у задоволенні заяви Відповідача-1 про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, з підстав її необґрунтованості.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 вказаної статті визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене вище, а також те, що спір виник з неправомірних дій Відповідача-1, суд вбачає достатньо підстав для покладення саме на нього судових витрат по справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного бюджету України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; ідентифікаційний код 37567646) в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1; ідентифікаційний код: 37988155) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК" (52580, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Славгород, вул. Степова, 36, ) шкоду, завдану незаконним рішенням у розмірі 31 986,35 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29, ) в дохід Державного бюджету України (в особі управління Державного казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, р/р 0005 у відділенні банку ГУДКУ в Дніпропетровській області, , МФО 805012) судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

25.09.2018

Повне рішення складено 25.09.2018