номер провадження справи 32/101/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 Справа № 908/1394/18

м.Запоріжжя

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Воля-кабель (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, поверх, 4)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ньювіжн (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 3)

третя особа: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Телесвіт (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, поверх, 3)

про стягнення суми 63123,33 грн.

Суддя Колодій Н.А.

При секретарі: Лола Н.О.

За участю представників:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

17.07.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Воля-кабель до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ньювіжн про стягнення суми 63123,33 грн., з яких: сума 57460,70 грн. вартість обладнання, сума 5662,63 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.07.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.08.2018 відкрито спрощене провадження у справі №908/1394/18, судове засідання призначено на 12.09.2018р.

У судове засідання 12.09.2018 представник позивача не зявився, але направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. За договором № 10/01/14 від 10.01.2014 відповідачем не повернуто обладнання на суму 57460,70 грн. У звязку з чим, позивач на підставі ст.ст. 173, 174, 175, 193, 218 ГК України, ст.ст. 525 ЦК України просить стягнути з відповідача суму 57460,70 грн. вартості обладнання, суму 5662,63 грн. -3% річних.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Ухвала суду направлялась на адресу відповідача вказану в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 3. Згідно поштової відмітки, ухвала повернута до суду у звязку з закінченням терміну зберігання. Отже, згідно зі ст. 120 та ст. 242 ГПК України, про дату, час і місце слухання справи відповідача повідомлено належним чином.

Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи. У письмових пояснення, які надішли до суду 20.08.2018 третя особа позовні вимоги підтримала.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 252 ГПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За приписами ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін на підставі наявних в справі матеріалів. Крім того, ухвалою суду від 02.08.2018 явку сторін визнано не обовязковою.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2014 між ТОВ Воля-кабель (замовник, позивач у справі), ТОНьювіжн (виконавець-1, відповідач) та ТОВ Телесвіт (виконавець-2, третя особа) був укладений договір № 10/01/14, відповідно до умов якого виконавець-1 в рамках цього договору зобов'язується надати наступні послуги/виконати роботи: від імені та за рахунок замовника надавати послуги з продажу телекомунікаційних послуг замовника; від імені та за рахунок замовника, використовуючи обладнання замовника та матеріали виконавця-2, виконати роботи з підключення абонентських відгалужень до телекомунікаційної мережі виконавця-2; від імені замовника, використовуючи матеріали виконавця-2 виконувати сервісне обслуговування абонентів замовника. Замовник зобов'язаний прийняти належним чином надані виконавцем послуги/виконані роботи та оплатити їх відповідно до умов договору (розділ 2).

Згідно із п. 5.2.1 договору замовник зобовязаний надати виконавцю-1 обладнання (у т.ч. - тестове) та всю інформацію, документи (форми документів), які йому необхідні для виконання своїх обов'язків за договором.

На виконання умов договору, відповідач отримав від позивача обладнання на загальну суму 57460,70 грн. Зазначене підтверджується видатковими накладними № 8751 від 27.08.2014 на суму 23340 грн., № 9643 від 31.10.2014 на суму 13855,20 грн., № 9690 від 04.11.2014 на суму 3606,50 грн., № 9689 від 04.11.2014 на суму 16659 грн., які складено та підписано обома сторонами.

За приписами п. 6.1 договору виконавець-1 зобов'язується виконувати роботи з підключення та сервісного обслуговування абонентів замовника, використовуючи виключно обладнання, надане замовником, та матеріали (деталі, запасні деталі, комплектуючі), надані виконавцем-2.

Відповідно до п. 9.1 договору він набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2014 року.

Пунктами 9.2 та 9.3 договору передбачено, що дія цього договору припиняється закінченням строку його дії, виконанням сторонами усіх своїх зобовязань за ним. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Документів, які б свідчили про те, що дію договору було продовжено матеріали справи не містять.

Отже суд приходить до висновку, що договір № 10/01/14 від 14.09.2006р. припинив свою дію 31.12.2014 року, у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

16.04.2018р. позивач направив на адресу відповідача претензію про повернення обладнання на суму 57460,70 грн. Відповідач претензію залишив без відповіді.

Пунктом 5.4.28.3 відповідач зобовязався після припинення дії договору повернути замовнику всі матеріали та документи, у тому числі обладнання, що були надані замовником відповідачу.

Пунктом же 6.8 договору передбачено що у випадку, якщо кількість повернутого обладнання, матеріалів, тощо відрізняється від розрахункового у бік зменшення (недостача), відповідач зобовязаний відшкодувати вартість таких відсутніх обладнання, матеріалів.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на час розгляду справи, відповідач доказів належного виконання зобовязання за договором (повернення обладнання або сплати в повному обсязі вартості товару) суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 57460,70 грн. вартості обладнання є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму 5662,63 грн. 3% річних за період з 31.12.2014 по 12.04.2018.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок річних встановив, що його зроблено вірно, а отже вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 239, 236 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Ньювіжн (69035, м.Запоріжжя, вул. Сєдова, 3; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Воля-кабель (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, поверх, 4; ) суму 57460 (пятдесят сім тисяч чотириста шістдесят) грн. 70 коп. основного боргу, суму 5662 (пять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 63 коп. 3% річних, суму 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Повне судове рішення складено 18.09.2018р.

Суддя Н.А. Колодій