ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1001/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.
при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.
за участю представників:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство ОДЕСАОБЛЕНЕРГО звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженої відповідальністю ЗЕМ в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕМ з видачі технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок (яке не є стандартним) № 17/2018 від 06.02.2018 р. на обєкт, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21;
- зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю ЗЕМ належним чином і в повному обсязі виконувати обовязки, передбачені в пункті 3.1.14. Договору на послуги з передачі електричної енергії № 3/П від 09.09.2009р., а саме при видачі технічних умов на приєднання до мереж електропередавальної організації нових споживачів постачальника на ступені напруги 0,4 кВ, зобовязувати їх узгоджувати технічні умови з постачальником з питань організації обліку електричної енергії, на ступені напруги 10 кВ, узгоджувати технічні умови з постачальником в частині приєднання та організації обліку електричної енергії.
В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що постачання електричної енергії фізичним та юридичним особам, що перебувають на території смт. Затока, здійснюється AT ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, як ліцензіатом з постачання електричної енергії, та на підставі договорів про постачання електричної енергії, укладених між AT ОДЕСАОБЛЕНЕРГО та споживачами
Проте, деяким споживачам передача електричної енергії здійснюється мережами ТОВ ЗЕМ.
Порядок передачі електричної енергії мережами ТОВ ЗЕМ визначений умовами Договору на послуги з передачі електричної енергії №З/П від 09.09.2009р.
Відповідно до п.3.1.14 Договору, ТОВ ЗЕМ зобов'язується при видачі технічних умов на приєднання до мереж електропередавальної організації нових споживачів постачальника на ступені напруги 0,4 кВ. зобов'язувати їх узгоджувати технічні умови з постачальником з питань організації обліку електричної енергії, на ступені напруги 10 кВ, узгоджувати технічні умови з постачальником в частині приєднання та організації обліку електричної енергії.
Проте, як зазначає позивач ТОВ ЗЕМ не виконує приписи п.3.1.14 Договору та протиправно видає новим споживачам технічні умови, які із позивачем не узгоджуються.
Так, на адресу AT ОДЕСАОБЛЕНЕРГО (із супровідним листом №70 від 13.04.2018р.) надійшли від ТОВ ЗЕМ технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановок (яке не є стандартним) №17/2018 на об'єкт, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21, які були видані 06.02.2018р.
Проте, вказані технічні умови із AT ОДЕСАОБЛЕНЕРГО не узгоджувались.
На думку позивача, все вищенаведене свідчить про неправомірність дій ТОВ ЗЕМ з видачі технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок (яке не є стандартним) №17/2018 від 06.02.2018 р. без дотримання умов п.3.1.14 Договору.
Згідно із п.7.5. Договору, у разі виявлення однією із сторін договору порушень умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень.
Акт складається у присутності представників обох сторін Договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акту, має право внести до акту свої зауваження.
Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобовязана попередити іншу сторону про необхідність складання акту.
Листом №21/494 від 17.05.2018р. AT ОДЕСАОБЛЕНЕРГО повідомило ТОВ ЗЕМ про необхідність складання двостороннього акту порушень на виконання приписів п.7.5 Договору на послуги з передачі електричної енергії № 3/П від 09.09.2009р.
Актом порушень від 22.05.2018р. зафіксовано порушення з боку ТОВ ЗЕМ умов пункту 3.1.14 Договору на послуги з передачі електричної енергії №3/П від 09.09.2009р. при видачі технічних умов №17/2018, виданих 06.02.2018р. на обєкт, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21.
ОСОБА_1 порушень було складено у присутності представника ТОВ ЗЕМ - директора ОСОБА_2, який від підпису акту відмовився, причини відмови від підпису акту не повідомив.
Позивач зазначає, що відповідно до п.7.5. Договору, ТОВ ЗЕМ не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання акту.
У разі відмови сторони від підписання акту порушень в акті робиться запис про відмову.
У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони Договору, що складала акт.
За переконанням позивача, ОСОБА_1 порушень від 22.05.2018р. підписаний трьома уповноваженими представниками AT ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, тому є дійсним.
Все вищенаведене є підставою для визнання неправомірними дій ТОВ ЗЕМ з видачі технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок (яке не є стандартним) №17/2018 від 06.02.2018р., а також зобовязання ТОВ ЗЕМ належним чином і в повному обсязі виконувати обовязки, передбачені в п.3.1.14. Договору на послуги з передачі електричної енергії №3/П від 09.09.2009р., а саме - при видачі технічних умов на приєднання до мереж електропередавальної організації нових споживачів постачальника на ступені напруги 0,4 кВ, зобовязувати їх узгоджувати технічні умови з постачальником з питань організації обліку електричної енергії, на ступені напруги 10 кВ, узгоджувати технічні умови з постачальником в частині приєднання та організації обліку електричної енергії.
З врахуванням вищенаведеного, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2018р., позовну заяву акціонерного товариства ОДЕСАОБЛЕНЕРГО (вх.№1082/18) було передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.05.2018р. суддею Цісельським О.В. прийнято позовну заяву акціонерного товариства ОДЕСАОБЛЕНЕРГО прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Разом з позовною заявою АТ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО звернулось до суду із заявою про забезпечення позову (вх.№2-2679/18).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.05.2018р. у задоволенні заяви (вх.№2-2679/18) акціонерного товариства ОДЕСАОБЛЕНЕРГО про забезпечення позову заборона товариству з обмеженою відповідальністю ЗЕМ підключати до власних електричних мереж обєкт, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21, на підставі технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок (яке не є стандартним) №17/2018 від 06.02.2018р. у справі №916/1001/18 було відмовлено.
21.06.2018р. відповідач звернувся до суду із клопотанням (вх.№2-3117/18) про залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Суд, дослідивши подане відповідачем клопотання (вх.№2-3117/18) про залучення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відмовив у його задоволенні, з огляду на те, що рішення у даній справі жодним чином не вплине на права або обовязки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.
12.07.2018р. відповідач звернувся до із клопотанням (вх.№2-3544/18) про залишення позову без розгляду, яке судом залишено без задоволення.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2018р. строк підготовчого засідання було продовжено на 30 днів за власною ініціативою суду.
Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.
Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.
У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.
В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що правовідносини сторін склалися на підставі укладеного між ними Договору на послуги з передачі електричної енергії №3/П від 09.09.2009р.
Відповідно до п.3.1.14 Договору, електропередавальна організація зобовязується при видачі технічних умов на приєднання до мереж електропередавальної організації нових споживачів постачальника на ступені напруги 0,4 кВ, зобовязувати їх узгоджувати технічні умови з постачальником з питань організації обліку електричної енергії, на ступені напруги 10 кВ, узгоджувати технічні умови з постачальником в частині приєднання та організації обліку електричної енергії.
Згідно із п.7.5. Договору, у разі виявлення однією із сторін договору порушень умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін Договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акту, має право внести до акту свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобовязана попередити іншу сторону про необхідність складання акту.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.
Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що в порушення п.3.1.14 Договору, ТОВ ЗЕМ 06.02.2018р. було видано технічні умови приєднання до електричних мереж електроустановок, (яке не є стандартним) №17/2018 на обєкт, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21.
У звязку із вищезазначеним 22.05.2018р. представниками позивача було зафіксовано порушення з боку ТОВ ЗЕМ умов пункту 3.1.14 Договору на послуги з передачі електричної енергії № 3/П від 09.09.2009 р. при видачі технічних умов №17/2018, виданих 06.02.2018р. на обєкт, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21.
ОСОБА_3 порушення було складено у присутності представника ТОВ ЗЕМ - директора ОСОБА_2, який від підпису акту відмовився, причини відмови від підпису акту не повідомив.
Відповідно до п. 7.5. Договору, у разі відмови сторони від підписання акту порушень в акті робиться запис про відмову. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони Договору, що складала акт.
Оскільки, Акт порушень від 22.05.2018р. підписаний трьома уповноваженими представниками АТ Одесаобленерго, такий акт є дійсним.
Господарським судом Одеської області не приймаються до уваги посилання відповідача на недоведеність позивачем яким саме чином та в якій мірі ним понесено неконтрольовані збитки, оскільки, предметом доказування в даній справі є саме порушення відповідачем умов договору та зобовязання їх виконувати, а не доведення наявності спричинення відповідачем позивачу збитків та їх відшкодування.
Відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, належного виконання п.3.1.14 Договору під час видачі технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок, (яке не є стандартним) №17/2018 на обєкт, розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 21.
Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та норми що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 3 524,00 грн.
Керуючись ст.ст.13, 74, 78, 129, 202, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний тест рішення складено 21 вересня 2018 р.

Суддя О.В. Цісельський