РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2018Справа № 910/9574/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТФІНБРОК»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ»

про стягнення 103 110,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Радченко К.Є. - представник (довіреність № 29/12-17-17 від 29.12.2017)

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТФІНБРОК» (далі - ТОВ «ФК «АРТФІНБРОК», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ», відповідач) про стягнення 103 110,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його обов'язку своєчасно та в повному обсязі оплатити товар, переданий позивачем за генеральним договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 1506-0102/НП-РЕГ від 01.06.2015, право вимоги за яким було відступлено на користь позивача на підставі договору факторингу (у вигляді відступлення права грошової вимоги) № 1412-2015/ЮОФК від 31.12.2015.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача частину основного боргу в розмірі 103 110,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/9574/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.08.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.08.2018 повідомлено ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ», як відповідача, про наступне судове засідання призначене для розгляду справи по суті на 11.09.2018.

У судовому засіданні 11.09.2018 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 11.09.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.06.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «РЕГНУМ ОРІС» (далі - ТОВ «РЕГНУМ ОРІС», продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ», покупець) був укладений генеральний договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 1506-0102/НП-РЕГ (далі - договір купівлі-продажу).

Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти (далі - товар) відповідно до умов цього договору та додаткових угод до нього.

Згідно з п. 1.2 договору купівлі-продажу об'єм, асортимент (найменування, марка товару), базис поставки, терміни та умови транспортування визначаються відповідною додатковою угодою до цього договору. Така додаткова угода узгоджується сторонами та після її підписання стає невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу передбачено, що поставка товару в рамках цього договору проводиться окремими «погодженими об'ємами». «Погоджений об'єм» (далі - об'єм) - обумовлена продавцем та покупцем кількість товару, визначена додатковою угодою до цього договору.

Кількість товару, поставленого продавцем та прийнятого покупцем за кожною додатковою угодою, фіксується актами приймання-передачі товару. Акт приймання-передачі товару складається продавцем на об'єм та/або партію товару та підписується обома сторонами (п.п. 3.2, 3.2.1 договору купівлі-продажу).

Відповідно до п. 3.3 договору купівлі-продажу товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем за кількістю та якістю, а право власності на товар таким, що перейшло від продавця до покупця, з дати підписання акту приймання-передачі товару, якщо інше не передбачене в додатковій угоді до договору. Датою поставки товару вважається дата, зазначена в акті прийому-передачі товару.

Положеннями п. 2.2.1 договору купівлі-продажу на покупця покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі проводити оплату за поставлений продавцем товар та відшкодування витрат, пов'язаних з транспортуванням товару.

Згідно з п. 7.1 договору купівлі-продажу покупець здійснює 100% передоплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, якщо інше не передбачене додатковою угодою.

10.06.2015 між продавцем - ТОВ «РЕГНУМ ОРІС» та покупцем - ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» були укладені дві додаткові угоди № 00001 та № 00079 до вищевказаного генерального договору купівлі-продажу, згідно з умовами яких продавець зобов'язувався поставити покупцю деетанпропанбутанізований конденсат у кількості 39684 л загальною вартістю 432 555,60 грн. з ПДВ та у кількості 37900 л загальною вартістю 413 110,00 грн. з ПДВ (відповідно).

На виконання умов вищевказаних угод ТОВ «РЕГНУМ ОРІС» поставило ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ», товар загальною вартістю 845 665,60 грн., а ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» вказаний товар прийняло, що підтверджується актами приймання передачі товару від 10.06.2015 № Б000086 (на суму 413 110,00 грн.) та № Б000087 (на суму 432 555,60 грн.), засвідченими підписами представників обох сторін, а також їх печатками.

Таким чином, судом встановлено, що продавець - ТОВ «РЕГНУМ ОРІС» свої зобов'язання перед покупцем - ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» виконав, проте останній в порушення умов укладених сторонами угод поставлений товар оплатив частково, а саме в розмірі 342 555,60 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку продавця від 07.09.2015.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача за поставлений товар становить 503 110,00 грн.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 263 Господарського кодексу України господарсько-торговельною є діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг. Господарсько-торговельна діяльність опосередковується, зокрема, господарськими договорами купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості за товар, поставлений ТОВ «РЕГНУМ ОРІС», в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав. Відтак, вимога про стягнення заборгованості заявлена правомірно.

Крім того, судом встановлено, що 31.12.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТФІНБРОК» (далі - ТОВ «ФК «АРТФІНБРОК», фактор) та ТОВ «РЕГНУМ ОРІС» (клієнт) був укладений договір факторингу (у вигляді відступлення права грошової вимоги) № 1412-2015/ЮОФК (далі - договір факторингу).

Положеннями п. 1.1 договору факторингу передбачено, що за цим договором фактор зобов'язується передати грошові кошти в сумі 1 625 447,06 грн. клієнту, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги в розмірі 3 536 425,43 грн., включаючи всі види штрафних санкцій (у тому числі пеню, яка може бути нарахована за прострочення виконання грошового зобов'язання, що мало місце як до, так і після укладення цього договору), яке належить клієнту на підставі ряду договорів, зокрема, на підставі генерального договору № 1506-0102/НП-РЕГ купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.06.2015, укладеного між клієнтом та ТОВ «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ», згідно цього договору відступається право грошової вимоги в розмірі 503 110,00 грн., а також за цим договором фактор зобов'язується передати грошові кошти і сумі 150 933,00 грн.

На виконання укладеного сторонами договору факторингу позивач сплатив на користь ТОВ «РЕГНУМ ОРІС» грошові кошти в загальному розмірі 1 625 447,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09.02.2016 № 17654658 (на суму 313 447,06 грн.) та № 17654656 (на суму 1 312 000,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ч. 1 ст. 1080 Цивільного кодексу України).

Отже, матеріалами справи підтверджується набуття позивачем права вимагати від відповідача сплати заборгованості в загальному розмірі 503 110,00 грн. Разом з тим, позивачем заявлена вимога про стягнення лише частини вказаної заборгованості в розмірі 103 110,00 грн., що не суперечить приписам чинного законодавства та є правом позивача.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача частино основного боргу в розмірі 103 110,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5, ідентифікаційний код 39302880) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТФІНБРОК» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26Д, офіс 3, ідентифікаційний код 38960167) частину основного боргу в розмірі 103 110,00 грн. (сто три тисячі сто десять грн. 00 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 21.09.2018.

Суддя О.Г. Удалова