РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Справа № 924/263/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Петухов М.Г. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача - виконавчого комітету Славутської міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2018р. у справі №924/263/18 (суддя Гладій С.В., повний текст рішення складено 13.06.2018р.)

за позовом виконавчого комітету Славутської міської ради (Хмельницька обл., м. Славута)

до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (м.Хмельницький)

до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (м.Хмельницький)

про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області стягнути з Державного бюджету України як безпідставно набуте майно - грошові кошти у розмірі 58376 грн. та перерахувати їх виконавчому комітету Славутської міської ради, з яких 20600 грн. - адміністративний збір за проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 37776 грн. - адміністративний збір за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Славутської міської ради звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про зобов’язання Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області стягнути з Державного бюджету України, як безпідставно набуте майно – грошові кошти у розмірі 58376 грн. та перерахувати вищевказані кошти виконавчому комітету Славутської міської ради.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2018р. у справі №924/263/18 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет Славутської міської ради звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позов ґрунтується на положеннях ст. 1212 ЦК України, а не Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого постановою КМ України №787 від 03.09.2013р. Враховуючи те, що даною нормою права передбачено повернення безпідставно набутого майна потерпілому, а не власнику, тому суд прийшов до хибного висновку про відсутність права позивача на витребування вказаного майна (грошових коштів) від незаконного набувача та невірно застосував положення ст. 1212 ЦК України. Скаржник вказує, що платники коштів добровільно сплатили їх в якості оплати отриманих послуг, тобто кошти правомірно вибули з їх власності, а позивач набув майнове право на них. В свою чергу, відповідач визнавши безпідставність зарахування даних коштів до Державного бюджету не виконав обов'язку з їх повернення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.07.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі.

При цьому, апеляційним судом в ухвалі було роз'яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги буде здійснюватися у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано позивачем та відповідачами - 27.07.2018р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

На виконання вимог ухвали суду від 24.07.2018р., Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №25136/18 від 06.08.2018р.), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На виконання вимог ухвали суду від 24.07.2018р., Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №25546/18 від 09.08.2018р.), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, відповідно до акту про результати перевірки повноти та правильності сплати в бюджет міста Славути плати за проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань та плати за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що надавалися відділом з питань реєстрації виконавчого комітету Славутської міської ради від 15.12.2017р. було встановлено, що в з 01.01.2017р. по 01.09.2017р. в бюджет міста поступили кошти за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в сумі 20580 грн. За вищевказаний період в бюджет міста поступили кошти за проведення державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в сумі 15020 грн. Виходячи з пояснень начальника відділу в березні місяці йому на поштову скриньку надійшов лист Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області №03.04-08/25. На його виконання він на свій розсуд взяв рахунки з офіційного сайту Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, натрапивши на файл, де були зазначені рахунки для поступлення надходжень в державний бюджет (в тому числі і по місту Славута), не звернувши увагу на файл із рахунками місцевих бюджетів. З працівниками фінансового органу щодо зміни рахунків він не консультувався, вважаючи, що інформація на офіційному сайті Державної казначейської служби є офіційною. Загальна сума втрат бюджету міста за період з 01.03.2017р. по 31.08.2017р. становить 58 376 грн.

Відповідно до переліку поступлень в Державний бюджет України плати за державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, послуги з надання яких були надані державним реєстратором відділу з питань реєстрації виконавчого комітету Славутської міської ради за період з 01.03.2017р. по 31.08.2017р. загальна сума поступлень за вищевказаний період становить 37776 грн.

Відповідно до переліку поступлень в Державний бюджет України плати за державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, послуги з надання яких були надані державним реєстратором виконавчого комітету Славутської міської ради за період з 01.03.2017р. по 31.08.2017р. загальна сума поступлень за вищевказаний період становить 20600 грн.

На підтвердження зарахування коштів до Державного бюджету України, позивачем подано до матеріалів справи платіжні доручення №1-45 від 05.04.2017р., у відповідності до яких ПП "Горинь" здійснило оплату вартості адміністративного збору за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; №692, №3936-3943 від 06.04.2017р. та № 4618 від 27.07.2017р. у відповідності до яких об’єднання "Прогрес" ПрАТ оплатило вартість адміністративного збору за внесення змін до записів Державного реєстру прав, у тому числі виправлення технічної помилки, допущеної з вини заявника, а також за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; №91, 94, 96, 97, 100 від 07.04.2017р., №802 від 11.04.2017р., №1-27, №29-30, №1017-1029 від 04.05.2017р., №353 від 16.05.2017р., №41 від 26.05.2017р., №352 від 19.06.2017р., №2-17, №20-21, №24-27, №29-30 від 30.06.2017р., №176-177, №179-189, №190– 205 від 30.06.2017р., №270 від 10.08.2017р., №№1-4, №6-9, №11-17, №19, №21-22, №23 та №28-29 від 11.08.2017р., №1961 від 16.08.2018р., згідно яких ТОВ "Мрія Фармінг Полісся" та ПП "Горинь" здійснили оплату вартості адміністративного збору за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; №1000-1016, №7392 від 18.08.2017р. та №7415 від 28.08.2017р., у відповідності до яких ТОВ "Технобазальт-Інвест" провело оплату із призначенням платежу адміністративний збір за державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, а також №1742 від 27.07.2017р. згідно якої ПрАТ "Славутських хлібозавод" здійснило оплату з призначенням платежу адміністративний збір за державну реєстрацію іншого речового права крім оренди земельної ділянки.

Позивачем подано банківські квитанції, згідно яких фізичні особи проводили оплати за надані адміністративні послуги.

22.09.2017р. позивач звертався до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області із листом №04-29/1921 в якому повідомив, що в результаті проведеного аналізу було виявлено, що Славутським центром надання адміністративних послуг надавалися окремі послуги ряду суб’єктів господарювання з одночасним помилковим зарахуванням коштів за надання таких послуг до державного бюджету (контроль за надходженням яких здійснює управління юстиції). Оскільки послуги надавалися виконавчим органом Славутської міської ради, то згідно Бюджетного кодексу України такі кошти мали надходити в бюджет міста. Враховуючи вищевикладене, позивач просив перерахувати помилково зараховані кошти до місцевого бюджету м. Славути на відповідні рахунки.

Листом від 03.10.2017р. Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області повідомило позивача, що управління юстиції не наділене повноваженнями в частині підготовки документів для перерахунку помилково сплачених коштів з державного до місцевих бюджетів.

20.02.2018р. позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області з претензією, згідно якої просив вжити належних заходів щодо повернення виконавчому комітету Славутської міської ради помилково зарахованих до Державного бюджету коштів в сумі 58376 грн.

20.02.2018р. позивач звертався до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області із претензією щодо повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів), згідно якої просив повернути помилково зараховані до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 58376 грн.

Предметом даного позову є вимога позивача про зобов’язання Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області стягнути з Державного бюджету України, як безпідставно набуте майно - грошові кошти у розмірі 58376 грн. та перерахувати їх позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. ст. 387, 1212 ЦК України та зазначає, що в даному випадку відсутня правова підстава для набуття та зарахування до Державного бюджету України коштів за надані позивачем послуги, оскільки мала місце помилка, яка не може бути віднесена до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно чинного законодавства, тому вказані кошти повинні бути перераховані позивачу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що платниками послуг, які надавалися позивачем є фізичні та юридичні особи, тому саме вони згідно Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. №787 мають право, на підставі поданої заяви, на повернення даних коштів з Державного бюджету України, а не позивач.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з'ясування чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов'язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Виходячи з аналізу даної норми, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб'єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать серед іншого державна реєстрація у встановленому порядку юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців та державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб’єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов’язків такої особи відповідно до закону.

Згідно ст. 11 Закону України "Про адміністративні послуги" при наданні адміністративних послуг у випадках, передбачених законом, справляється плата (адміністративний збір).

Розмір плати за надання адміністративної послуги (адміністративного збору) і порядок її справляння визначаються законом з урахуванням її соціального та економічного значення. Плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) зараховується до державного або відповідного місцевого бюджету, крім випадків, встановлених законом.

Плата за надання адміністративної послуги (адміністративний збір) вноситься суб’єктом звернення одноразово за весь комплекс дій та рішень суб’єкта надання адміністративних послуг, необхідних для отримання адміністративної послуги (включаючи вартість бланків, експертиз, здійснюваних суб’єктом надання адміністративної послуги, отримання витягів з реєстрів тощо).

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 01.01.2017р. по 01.09.2017р. позивачем були надані фізичним та юридичним особам адміністративні послуги в розмірі 58376 грн. Однак, у зв`язку із помилкою працівників позивача щодо правильності надання інформації про рахунки на які потрібно було сплачувати кошти, вони були перераховані фізичними та юридичними особами та зараховані до Державного бюджету України, замість бюджету м.Славути.

Суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до п. 2 ст. 45 БК України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. № 787 затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Відповідно до п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім’я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Згідно п. 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі потреби в поверненні помилково або надміру зарахованих коштів у готівковій формі фізичним особам, які не мають рахунків у банках (більше ніж одному одержувачу), органом, що контролює справляння надходжень бюджету, в доповнення до подання до відповідного органу Казначейства подається реєстр одержувачів коштів, в якому зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові одержувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума, що підлягає поверненню, у двох примірниках.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Аналізуючи дані норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає, що територіальний орган Державної казначейської служби України повертає саме платникам кошти, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету або самого платника на підставі поданої заяви про повернення коштів. Зазначені положення встановлюють процедуру взаємодії державних органів між собою та платників щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

У разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення сплаченої суми) з державного бюджету.

Отже, враховуючи те, що позивач не є платником спірних коштів, а ними являються фізичні та юридичні особи, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме останні згідно положень чинного законодавства мають право на повернення даних коштів з бюджету.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивач дійсно надав адміністративні послуги юридичним та фізичним особам. Однак, фактично кошти за надані послуги ним не були отримані, оскільки вони були перераховані даними особами та зараховані до Державного бюджету України, замість бюджету м. Славути.

Таким чином, судова колегія вважає, що оскільки кошти у розпорядження позивача не надійшли, останній не набув права на зазначене майно (грошові кошти), і як наслідок не набув суб'єктивного матеріального права на витребування даних коштів з чужого незаконного володіння, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для застосування положень ст. ст. 387, 1212 ЦК України, оскільки позивач на надав доказів факту наявності у нього права на дані кошти.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позов безпідставний та необґрунтований, тому не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з’ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не може бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу виконавчого комітету Славутської міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.06.2018р. у справі №924/263/18 – залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.