ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"18" вересня 2018 р. Cправа № 902/582/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1, м. Київ

до: Приватного підприємства "УКРЄВРОЕКСПОРТ", м. Хмільник, Вінницька область

про стягнення 3 099 693,32 грн

В С Т А Н О В И В :

13.09.2018 р. до суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 до Приватного підприємства "УКРЄВРОЕКСПОРТ" про стягнення 3 099 693,32 грн заборгованості, з яких 1 404 415,75 грн проценти за кредитом, 16 240,00 грн комісія за кредитом, 485 849,34 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 251 819, 85 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів, 2 390,97 грн пеня за несвоєчасну сплату комісії, 762 700,00 інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості, 176 277,41 грн 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту за кредитним договором № 01/16 від 28.01.2016 р.

Розглянувши матеріали позовної заяви № 3/3851 від 04.09.2018 р. суд дійшов висновку, що вказана позовна заява залишається без руху з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У відповідності до ч.4 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р., що набрала чинності з 15.12.2017 року) якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Законодавством, яке регулює порядок та розмір сплати судового збору за подання позовних заяв до господарського суду є Закон України "Про судовий збір".

Виходячи з підпунктів 2.1, 2.2 ч.2 ст.4 Закону за подання до господарського суду позовних заяв майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовних заяв немайнового характеру - 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1 762,00 грн.

Однак, до позовної заяви № 3/3851 від 04.09.2018 р. не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим до позовної заяви додано заяву № 3/3851 від 04.09.2018 р. в якій позивач просить звільнити ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 від сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Обґрунтовуючи звільнення сплати судового збору до прийняття рішення у справі позивач посилається на скрутне фінансове становище та зазначає, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 р. № 234 ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

Дослідивши вказану заяву позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, яким врегульовано порядок зменшення розміру або звільнення сплати судового, суд дійшов висновку про її відхилення з огляду на наступне.

Зокрема, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначено, що відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати допускається враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Натомість, позивач не відноситься до переліку суб'єктів визначених ЗУ "Про судовий збір" позаяк являється юридичною особою в зв'язку з чим заява останнього задоволенню судом не підлягає.

Крім того, у відповідності до п.п. 7, 8 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 р., що набрала чинності з 15.12.2017 року) позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак, подана Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 позовна заява № 3/3851 від 04.09.2018 р., в порушення вказаних вимог ст.162 Господарського процесуального кодексу України, не містить відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

З урахуванням встановлених недоліків, на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви № 3/3851 від 04.09.2018 р. Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків, шляхом надання до суду відповідних доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі, відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; відповідно до вимог п.п. 7, 8 ч.3 ст.162, ч.1 ст.172 Господарського процесуального кодексу України.

Дійшовши висновку про залишення позовної заяви без руху, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.27 Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" (no. 24402/02 від 20.05.2010 р.) "Суд зазначає, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою".

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_2 проти України" визначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд також підкреслює, що Конвенція має на меті гарантію не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав, які є практичними й ефективними. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії" та "ОСОБА_3 проти Іспанії". За практикою Суду обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10.07.1998 р. у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд. та ін." і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства" та рішення суду від 28.11.2006 р. у справі "Апостол проти Грузії". При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дії в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 р. у справі "Станков проти Болгарії" (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57)).

Отже, вимога сплатити судовий збір за розгляд позовної заяви має "законну мету" за практикою Суду, і суд, беручи до уваги його функції та роль, не зобов'язаний відстрочувати заявнику (звільняти його від сплати) сплату судового збору при поданні ним необґрунтованих та не підтверджених належними доказами клопотань, що є гарантією стримування можливого зловживання правами та дотриманням принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти сторони.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що за умовами ч. 3, 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 до Приватного підприємства "УКРЄВРОЕКСПОРТ" про стягнення 3 099 693,32 грн заборгованості за кредитним договором № 01/16 від 28.01.2016 р. залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

4. За приписами ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 18.09.2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2, 3 - позивачу - вул. Хрещатик, 8-А, м. Київ, 01001; вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601.

4 - відповідачу - вул. Набережна, 46, м. Хмільник, Вінницька область, 22000.