РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Справа № 906/119/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Василишин А.Р.

судді Розізнана І.В.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивача: Гачак І.О. адвокат

відповідача: Теперик О.Р. адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.18р. у справі № 906/119/18 (суддя Кудряшова Ю.В., м.Житомир, повний текст складено 02.05.2018)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"

до Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради

про стягнення 4604812,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 4604812,42 грн. платежів за час затримки вагонів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було порушено процедуру митних правил, згідно складених актів загальної форми про початок затримки. Дана обставина призвела до затримки вагонів №№ 65382848, 65701716, 67573915, 66727678, 66627563, 65298473, 66880550, 66780586, 60308244, 65620080 та нарахування позивачем платежів в сумі 4604812,42 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.04.18р. у справі № 906/119/18 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради про стягнення 4604812,42 грн., відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що підставою для подання позову у справі, яка розглядається, стала подія затримки вагонів з 06.12.2016 по 18.02.2016, про що складено акти загальної форми (форма ГУ-23), на підставі яких відповідачу нараховано платежі за час затримки вагонів. Отже шестимісячний строк позовної давності слід обраховувати саме від дати складання актів загальної форми ГУ-23. (Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 09.08.2017 у справі № 904/7033/16 (3-658гс17). Позивач звернувся з позовом до суду 16.02.2018, відтак строк позовної давності пропущений. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 по справі №906/119/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ПАТ «Укрзалізниця» в повному розмірі, а саме: стягнути з відповідача Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради на користь ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» нарахованих платежів за час затримки вагонів в сумі 4 604 812,42 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протягом 7-12 грудня 2016 року складено акти загальної форми з метою підтвердження обставин затримання вагонів для проведення митних формальностей. Дану подію не можна вважати тією обставиною, що стала підставою для подання позову, оскільки наступні акти загальної форми складалися протягом грудня 2016-жовтня 2017 року, тобто за весь період проведення Закарпатською митницею ДФС митних формальностей з вантажем ДП «Словечанське лісове господарство» і аж до моменту його відправлення за кордон. Саме завершення митних формальностей з вантажем,проведення всіх додаткових нарахувань і є тією подією, з якої розпочинається перебіг строку позовної давності, тобто з 20.10.2017. Натомість, судом першої інстанції зазначається, що строк позовної давності розпочинається від подій, зазначених у актах загальної форми ГУ-23 від 18.02.2017. Однак скаржник вважає, що судом неправильно застосовано норми, які регламентують строк позовної власності. На підтвердження даної позиції позивач посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах по справах №911/4080/16, 911/1318/17, 906/374/17.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.18р. у справі №906/119/18 та розгляд апеляційної скарги призначено на "13" червня 2018 р. о 10:30 год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 6.

08.06.2018 на адресу суду від Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради надійшов відзив в якому не погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ "Українська залізниця" та просить рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 залишити без змін.

11.06.2018 на адресу суду від Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі №906/119/18, що призначене на 13.06.2018 об 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь у судовому засіданні 13.06.2018 о 10:30 год. по справі № 906/119/18 в режимі відеоконференції.

11.06.2018 на адресу суду від Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція Залізничних перевезень" на виконання ухвали суду від 30.05.2018 надійшли завірені копії: Положення про регіональну філію Львівська залізниця ПАТ "Українська залізниця"; Положення про виробничий структурний підрозділ "Ужгородська дирекція залізничних перевезень".

12.06.2018 на адресу суду засобами електронного зв`язку від Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю в штаті відповідача адвоката тому необхідний час для пошуку останнього та ознайомлення його з матеріалами справи.

13.06.2018 на адресу суду від Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання 13.06.2018, яке відбулось в загальному режимі у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 6., представники сторін не з`явились з підстав викладених у вищезгаданих клопотаннях про відкладення розгляду справи .

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 було зупинено апеляційне провадження у справі № 906/119/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 до прийняття відповідного рішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 906/429/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця ПАТ "Укрзалізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Енергія" про стягнення 154 198,50 грн., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Закарпатська митниця Державної фіскальної служби України, щодо строків позовної давності при пред`явленні позовів залізницею до відправника, який використовує у своїй господарській діяльності міжнародні залізничні перевезення вантажів.

Розпорядженням керівника апарату від 17.08.2018 № 01-03/699 у зв`язку з перебування у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/119/18 - Петухова М.Г. у період з 06 липня 2018 р. по 07 вересня 2018 р. включно, перебування у відпустці судді-члена колегії - Олексюк Г.Є. у період з 30 липня 2018 р. по 04 вересня 2018 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №906/119/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2018 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 у справі № 906/119/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В. Поновлено провадження у справі №906/119/18 у зв`язку з тим, що 03.07.2018 об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду було ухвалено постанову у справі №906/429/17.

31.08.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив в якому просить суд залишити рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 по справі №906/119/18 без змін, а скаргу без задоволення.

31.08.2018 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанов Верховного Суду у справах №911/3362/17, №904/5473/16 в яких висловлено правові висновки згідно з якими, враховуючи положення п.п.1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, підпункт 26.6 п.26 додатка 1 до СМГС (Соглашение о международном железнодорожном грузовом сообщении - далі за текстом СМГС), п.10 § 2 ст.39 СМГС, моментом з якого розпочинається сплив строку позовної давності у даному спорі є час вивантаження вагонів і закінчення нарахування платежів і зборів.

Адвокат позивача в судовому засіданні 12.09.2018, яке відбулось в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі та з врахуванням судової практики сформованої Верховним Судом.

В судовому засіданні 12.09.2018, яке відбулось в режимі відеоконференції, адвокат відповідача апеляційну скаргу заперечив в повному обсязі, просить суд рішення господарського суду Житомирської області від 05.03.2018 у справі №906/71/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" залишити без задоволення з підстав викладених у відзивах та наданих в судовому засіданні пояснень.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Заслухавши пояснення адвокатів позивача та відповідача в судовому засіданні 12.09.2018, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" слід задовольнити, а рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.18р. у справі № 906/119/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2016 року Дочірнім підприємством "Словечанський лісгосп АПК Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (відповідач) відправлено зі ст. Веледники Південно-Західної залізниці до ст. Вашарошнамель Угорщина, отримувач Швишш Кроно КФТ Вашарошнамень Ипар вул.1, Угорщина, вагони №№ 65382848, 65701716, 67573915, 66727678, 66627563, 65298473, 66880550, 66780586, 60308244, 65620080 з вантажем "древесина топливная в виде бревен, поленьев, сучьев, вязанок хвороста или в аналогичных видах", відправки №№ 443481, 444208, 445601, 445619, 445064, 446088, 443499, 447771, 447789, 447235. (а.с. 15-24 т.1).

По прибуттю вищевказаних вагонів на прикордонну ст. Батьово протягом 07-18 грудня 2016 року їх було відчеплено зі складу поїздів для проведення митних формальностей на підставі заявок Закарпатської митниці ДФС згідно вимог Митного кодексу України.

06.12.2016 по ст. Батьово згідно заявки Закарпатської митниці ДФС №227/16 від 06.12.2016 (а.с. 25 т.1) затримано вагон № 66880550 для митного огляду, про що складено акт загальної форми №11375 (а.с.35 т.1) та телеграмою №56 від 07.12.2017 (а.с. 42 т.1) повідомлено відправника через станцію відправлення.

Згідно заявки митниці №228/16 від 07.12.2016 (а.с. 30 т.1) вагон № 66880550 подано для зважування на тензометричних вагах станції, про що складено акт загальної форми №1258 від 08.12.2016 (а.с. 46 т.1).

По результатах зважування вагону № 66880550 виявлено розбіжність у масі вантажу, зазначеній у накладній та фактичній, а саме: фактична маса вантажу менше зазначеній у накладній на 11562 кг.

27.01.2017 Закарпатською митницею ДФС проводився митний огляд вагона з 10 год. до 12:30 год., про що складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 27.01.2017 (а.с. 54 т.1)

На підставі листа Закарпатської митниці №07-70-61/34/366 від 10.02.2017 вагон №66880550 зі ст. Батьово відправлено на ст. Чоп для митного огляду, про що складено акт загальної форми ст. Батьово №107 від 10.02.2017 (а.с. 58 т.1).

07.12.2016 по ст. Батьово згідно заявки Закарпатської митниці ДФС №230/16 від 07.12.2016 (а.с. 26 т.1) було затримано вагони за №№65382848, 65701716 для митного огляду та зважування, про що складено акт загальної форми №11383 від 07.12.2016 (а.с. 26) та телеграмою №68 від 09.12.2016 (а.с. 42 т.1) повідомлено через станцію відправлення Веледники вантажовідправника ДП "Словечанський лісгосп АПК".

09.12.2016 по ст. Батьово проведено зважування вагонів №№ 65382848, 65701716, що підтверджується актами загальної форми ст. Батьово №1259 та №1260 від 09.12.2016 (а.с. 47-48 т.1). По результатам зважування вагонів № 65701716 (акт №1259), № 65382848 (акт №1260) виявлено розбіжності у масах вантажів, зазначених у накладних та фактичних, а саме: фактична маса вантажу в вагоні № 65382848 менше зазначеного у накладній на 12181 кг, а в вагоні № 65701716 фактична маса вантажу менше зазначеного у накладній на 10167 кг.

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС від 10.02.2017 №07-70-61/34/366 (а.с.55 т.1) вагони зі ст. Батьово відправлено на ст. Чоп для митного огляду, про що складено акт загальної форми №117 від 10.02.2017 (а.с. 61 т.1).

09.12.2016 по ст. Батьово згідно заявки Закарпатської митниці ДФС №235/16 від 09.12.2016 (а.с. 27 т.1) було затримано вагони №№ 67573915, 66727678, 66627563 для митного огляду, про що складено акт загальної форми №11395 від 09.12.2016 (а.с.37 т.1) та телеграмами №77 та №81 від 10.12.2016 (а.с. 43, 44) повідомлено відповідача через станцію відправлення Веледники.

На підставі заявки митниці №236/16 від 09.12.2016 (а.с. 31 т.1) вагони №№ 67573915, 66727678 подано для зважування на тензометричних вагонних вагах ст. Батьово, про що складено акти загальної форми №1266 та №1267 від 10.12.2016 (а.с. 49-50 т.1).

По результатах зважування вагону № 66727678 (акт №1266) виявлено, що фактична маса вантажу менше зазначеної у накладній на 4990 кг.

По результатах зважування вагону № 67573915 (акт №1267) виявлено розбіжність у масі вантажу, зазначеній у накладній та фактичній, а саме: фактична маса вантажу менше зазначеній у накладній на 8615 кг

На підставі заявки митниці №237/16 від 10.12.2016 (а.с. 32 т.1) вагон № 66627563 подано для зважування на тензометричних вагонних вагах ст. Батьово, про що складено акт загальної форми ст. Батьово № 9962 від 16.12.2016 (а.с. 41 т.1).

27.01.2017 Закарпатською митницею ДФС проводився митний огляд вагонів з 10 год. до 12:30 год., про що складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 27.01.2017 (а.с. 54 т.1).

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС №07-70-61/34/366 від 10.02.2017 вагони зі ст. Батьово відправлено на ст. Чоп для митного огляду, про що складено акт загальної форми №120 від 10.02.2017 (а.с. 62 т.1).

11.12.2016 по ст. Батьово згідно заявки митниці №241/16 від 11.12.2016 (а.с. 28 т.1) було затримано вагон № 65298473 для митного огляду та зважування вантажу, про що складено акт загальної форми №11414 від 11.12.2016 (а.с. 38 т.1) та телеграмою №96 від 13.12.2016 (а.с. 44 т.1) повідомлено відправника через станцію відправлення.

Згідно заявки митниці було проведено зважування вагона на тензометричних вагах ст. Батьово, про що складено акт загальної форми №1271 від 12.12.2016 (а.с. 51 т.1).

Так, по результатах зважування вагону №65298473 виявлено розбіжність у масі вантажу, зазначеній у накладній та фактичній, а саме: фактична маса вантажу менше зазначеній у накладній на 7136 кг.

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС №07-70-61/34/366 від 10.02.2017 вагон із ст. Батьово відправлено на ст. Чоп для митного огляду, про що складено акт загальної форми ст. Батьово №109 від 10.02.2017 (а.с. 59 т.1).

13.12.2016 по ст. Батьово згідно заявки митниці №247/16 від 13.12.2016 (а.с. 29) затримано вагон №65620080 для митного огляду та зважування, про що складено акт загальної форми ст. Батьово №11426 від 13.12.2016 (а.с. 39 т.1) та телеграмою №100 від 14.12.2016 (а.с. 45 т.1) повідомлено відправника через станцію відправлення.

Зважування проводилось 16.12.2016, про що складено акт загальної форми ст. Батьово №9962 від 16.12.2016 (а.с. 41 т.1).

Так, по результатах зважування вагону № 65620080 виявлено, що фактична маса вантажу менше зазначеної у накладній на 3782 кг.

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС №07-70-61/34/366 від 10.02.2017 вагон №65620080 зі ст. Батьово відправлено на ст. Чоп для митного огляду, про що складено акт загальної форми ст. Батьово №114 від 10.02.2017 (а.с. 60 т.1).

18.12.2016 по ст. Батьово Закарпатською митницею ДФС згідно усної вказівки затримано вагони №№ 66780586, 60308244 про що складено акт загальної форми ст. Батьово №11480 від 18.12.2016 (за підписом інспектора митниці) (а.с. 40 т.1) та надано телеграму №118 від 19.12.2016 (а.с. 45 т.1) на ст. Веледники для повідомлення відправника.

На підставі заявки митниці № 257/16 від 19.12.2016 (а.с. 34 т.1) вагони зважувалися на тензометричних вагах по ст. Батьово Про факт зважування вагонів №№ 66780586, 60308244 складено акти загальної форми ст. Батьово №№ 1285,1288 від 28.12.2016 (а.с. 52, 53 т.1).

По результатах зважування вагону № 60308244 (акт №1285) виявлено розбіжність у масі вантажу, зазначеній у накладній та фактичній, а саме: фактична маса вантажу менше зазначеній у накладній на 7566 кг.

По результатах зважування вагону № 66780586 (акт №1288) виявлено розбіжність у масі вантажу, зазначеній у накладній та фактичній, а саме: фактична маса вантажу менше зазначеній у накладній на 7715 кг.

27.01.2017 Закарпатською митницею ДФС проводився митний огляд вагонів з 10 год. до 12:30 год., про що складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 27.01.2017.

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС №07-70-61/34/366 від 10.02.2017 вагони № 66780586, 60308244 зі ст. Батьово відправлено на ст. Чоп для митного огляду, про що складено акт загальної форми №102 від 10.02.2017 (а.с. 57 т.1).

На станцію Чоп вагони №№ 65382848, 65701716, 67573915, 66727678, 66627563, 65298473, 66880550, 66780586, 60308244, 65620080 прибули 11.02.2017, про що складено акт загальної форми ст. Чоп № 4546 від 11.02.2017 (а.с. 63 т.1).

19.10.2017 Ужгородською дирекцією залізничних перевезень отримано листа Закарпатської митниці ДФС за №07-70-61/34/2313 щодо направлення вагонів на ст.Батьово для завершення митних процедур на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №806/1308/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017(а.с. 64 т.1).

20.10.2017 вагони направлено на ст. Батьово для завершення митних процедур, про що складено акт загальної форми № 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1).

Митне оформлення вантажу, який переміщався у даних вагонах завершено 21.10.2017, про що свідчить відбитки особистої номерної печатки посадової особи Закарпатської митниці ДФС у передавальній відомості № 714 (а.с. 85-86 т.1).

Вищевказані вагони передані на Угорщину 22.10.2017 в складі поїзда №3643 в 12:00 год. по передавальній відомості № 714(а.с.85-86 т.1).

Отже, 10 вагонів з моменту затримання починаючи з 7-12 грудня 2016 по 21.10.2017 перебували на станціях Львівської залізниці під митним контролем.

Нарахування платежів та зборів за час проведення митних формальностей з вантажем відповідача, що переміщався у залізничних вагонах наступні:

- по вагонах №№ 65382848, 65701716 за період з 07.12.2016 по 20.10.2017 сума нарахувань становить 907746,28 грн. (з ПДВ)

- по вагонах №№ 67573915, 66727678, 66627563 за період з 09.12.2016 по 20.10.2017 сума нарахувань становить 1389058,30 грн. (з ПДВ)

- по вагону № 65298473 за період з 11.12.2016 по 20.10.2017 сума нарахувань становить 465362,76 грн. (з ПДВ)

- по вагону №66880550 за період з 06.12.2016 по 20.10.2017 сума нарахувань становить 458877,80 грн. (з ПДВ)

- по вагонах №№ 6678058, 60308244 за період з 19.12.2016 по 20.10.2017 сума нарахувань становить 906882,48 грн. (ПДВ)

- по вагону №65620080 за період з 13.12.2016 по 20.10.2017 сума нарахувань становить 476 920,80 грн., що разом становить 4604812,42 грн. (в т.ч. ПДВ)(а.с. 73-84 т.1).

Матеріалами справи встановлено, що позивачем відповідачу направлено копії заявок Закарпатської митниці ДФС та актів загальної форми з проведеними нарахуваннями з проханням сплатити платежі. Згідно листа від 22.11.2017 №1107 (а.с. 68 т.1) відповідач відмовився оплачувати нараховані збори, посилаючись на відсутність будь-яких порушень митного законодавства України з боку підприємства.

Оскільки відповідач грошових коштів не сплатив, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача в сумі 4604812,42 грн. платежів за час затримки вагонів.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір(контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 306 Господарського кодексу України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Частиною 2 ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Згідно з ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України, загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України).

Так, між сторонами у справі виникли правовідносини з надання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу у міжнародному сполученні залізницею та його зберіганням.

У відповідності до ст. 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 318 Митного кодексу України встановлено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч. 2 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

Згідно з ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України, розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Так, дії стосовно здійснення митного огляду після митного оформлення є митними формальностями.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про залізничний транспорт", залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв'язки і потреби населення у перевезеннях. Діяльність залізничного транспорту як частини єдиної транспортної системи країни сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України.

Частиною 2 ст. 2 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що підприємства залізничного транспорту у взаємодії з іншими видами транспорту повинні своєчасно і якісно здійснювати перевезення пасажирів і вантажів, забезпечувати безпеку руху, розвивати сферу транспортного обслуговування народного господарства та населення.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про залізничний транспорт", перевезення вантажів, пасажирів,багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

Згідно зі ст. 5 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, при відсутності відповідних положень в цій Угоді, застосовується національне законодавство тієї країни, в якій повноважна особа реалізовує свої права.

У відповідно до § 6 ст. 28 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, якщо перешкода до перевезення вантажу або його видачі виникла по причинам, не залежним від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв'язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством.

Згідно з § 1 ст. 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

У відповідності до ст. 46 Статуту залізниць України, одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Статуту залізниць України, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

У відповідності до ч. 2 ст. 119 Статуту залізниць України, зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Частиною 3 ст. 119 Статуту залізниць України встановлено, що зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У відповідності до ч. 4 ст. 129 Статуту залізниць України, в усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу, і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Частиною 5 ст. 129 Статуту залізниць України встановлено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з п. 5 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту) №644 від 21.11.2000, якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

У відповідності до п. 8 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Пунктом 9 Правил зберігання вантажів №644 від 21.11.2000 встановлено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Згідно з п. 2 Правил користування вагонами і контейнерами №113 від 25.02.1999 року, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

У відповідності до п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами №113 від 25.02.1999 року, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Пунктом 13 Правил користування вагонами і контейнерами №113 від 25.02.1999 року встановлено, що плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Згідно з п. 1 Правил складання актів №334 від 28.05.2002 року, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема,

затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Системний аналіз змісту положень статей Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статей 218, 325, 338 МК України, статей 119, 121 Статуту залізниць України, пунктів 2, 3, 8, 10 - 13, 15, 16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 11, пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, свідчить про те, що вартість проведених залізницею розвантажувальних, навантажувальних та перевантажувальних робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками) незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 911/4079/16, від 03.04.2018 у справі № 911/4080/16, від 16.04.2018 у справі № 911/1318/17, від 02.05.2018 у справі № 927/526/17 та від 23.07.2018 у справі №906/181/17.

Враховуючи вищевикладене, належними і допустимими доказами на підтвердження факту настання відповідної події, а саме затримки вагонів на станції, є акти загальної форми.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що у відповідності до пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Отже обставини викладені в акті загальної форми, не повинні повторно підтверджуватись іншими актами загальної форми, а тому зазначені в акті підстави його складання повинні оцінюватись судами без повторного доказування таких обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №907/382/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем на підставі актів загальної форми, складених по факту надання додаткових послуг відповідачу стосовно його вантажів, розраховано вартість наданих послуг по кожному з вагонів, зокрема нараховані додаткові збори відповідачу за користування вагонами, маневрову роботу, зберігання вантажу, надання інформації про вантажні роботи (телеграми та повідомлення), подавання та збирання вагонів, зважування вантажів при затримці, а також провізну плату, на загальну суму 4604812,42 грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих платежів за час затримки вагонів у розмірі 4604812,42 грн. підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються положеннях чинного законодавства.

У частині застосування судом першої інстанції положень про позовну давність судова колегія вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідач у відзиві (а.с. 110-112 т.1) просив суд застосувати позовну давність, вважає, що позивачем був пропущений строк позовної давності при зверненні до суду з позовом, оскільки до спірних правовідносин в частині визначення строків позовної давності підлягають застосуванню приписи ч.5 ст.315 ГК України, згідно якої для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 926 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, порядок пред'явлення позовів у спорах, пов'язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи вимоги Закону України "Про приєднання України до Протоколу від 03.06.1999 року, що стосується змін Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) від 09.05.1980 року" та те, що Україна приєдналася 05.06.1992 року до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, при вирішенні спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів у міжнародному залізничному сполученні, необхідно враховувати приписи Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Конвенції про міжнародні залізничні перевезення.

Статтею 48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (в редакції, чинній від 16.10.2015; дата набрання чинності для України 01.07.2016), яка врегульовує позовну давність, не містить положень про строки давності щодо подання залізницею позовів до вантажовідправників.

У відповідності до § 1 та § 2 статті 48 Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (додаток B до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 9 травня 1980 року) строк давності позовів, які ґрунтуються на договорі перевезення, закінчується через один рік. Строк давності починається: a) стосовно відшкодування повної втрати вантажу - з тридцятого дня після закінчення строку доставки; b) стосовно відшкодування часткової втрати, пошкодження або прострочення доставки - з дня видачі вантажу; c) у решті випадків - з дня, коли можуть бути пред'явлені позови. День, зазначений як початок відліку строку давності, ніколи не включається до строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає, що до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі, які пов'язані з перевезенням вантажу відповідача у міжнародному сполученні (зі станції Веледники Південно - Західної залізниці до місця призначення: ст. Вашарошнамель (Угорщина)) має застосовуватися однорічна позовна давність за правилами § 1 та § 2 статті 48 Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (додаток B до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення від 9 травня 1980 року), а не шестимісячний строк, передбачений статтею 137 Статуту залізниць та частиною п'ятою статті 315 ГК України, як про те дійшов висновку суд першої інстанції.

Перебіг позовної давності за вимогами позивача до відповідача про стягнення нарахованих платежів за час затримки вагонів починається від дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Так, затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №906/429/17 від 03.07.2018 року, яка підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №904/5743/16 про те, що затримка вагонів на станції призначення є єдиною подією, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з моменту затримання вагонів (06-18.12.2016) до моменту їх випуску зі ст. Батьово (21.10.2017) тривав процес здійснення митним органом митних формальностей.

Однак, незважаючи на пред'явлену вимогу, відповідач не здійснив відповідних розрахунків як на момент звернення з позовом до суду першої інстанції так і під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В даному випадку подіями, які стали підставою для подання позову є надання послуг та додаткові збори, пов`язані із затриманням вагонів №№ 65382848, 65701716, 67573915, 66727678, 66627563, 65298473, 66880550, 66780586, 60308244, 65620080, про що складено акти загальної форми, з них:

1) акт №11375 від 06.12.2016 (а.с.35 т.1) - початок строку затримки вагону № 66880550 - проміжні акти № 107 від 10.02.2017 (а.с. 58 т.1) нарахування по ст.Батьово та акт №4546 від 11.02.2017 (а.с.63 т.1) - акт № 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1) - закінчення затримки вагону 66880550;

2) акт №11383 від 07.12.2016 (а.с.26 т.1) - початок строку затримки вагонів №№65382848, 65701716 - проміжні акти №117 від 10.02.2017 (а.с. 61 т.1) нарахування по ст.Батьово та акт №4546 від 11.02.2017 (а.с.63 т.1) - акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1) - закінчення затримки вагонів №№65382848, 65701716;

3) акт №11395 від 09.12.2016 (а.с. 37 т.1) - початок строку затримки вагонів №№ 67573915, 66727678, 66627563 - проміжні акти № 120 від 10.02.2017 (а.с. 62 т.1) та акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1) - акт 109 від 10.02.2017 (а.с. 59 т.1) закінчення затримки вагонів №№ 67573915, 66727678, 66627563;

4) акт №11414 від 11.12.2016 (а.с. 38 т.1) - початок строку затримки вагону № 65298473 - проміжні акти №109 від 10.02.2017 (а.с. 59 т.1) нарахування по ст.Батьово та акт №4546 від 11.02.2017 (а.с.63 т.1) - акт № 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1) - закінчення затримки вагону № 65298473;

5) акт №11426 від 13.12.2016 (а.с. 39 т.1) - початок строку затримки вагону №65620080 - проміжні акти № 114 від 10.02.2017 (а.с. 60 т.1) нарахування по ст.Батьово та акт №4546 від 11.02.2017 (а.с.63 т.1) - акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1) - закінчення затримки вагону №65620080;

6) акт №11480 від 18.12.2016 (а.с. 40 т.1) - початок строку затримки вагонів №№ 66780586, 60308244 - проміжні акти № 102 від 10.02.2017 (а.с. 57 т.1) та акт №4546 від 11.02.2017 (а.с.63 т.1) - акт № 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1) - закінчення затримки вагонів №№ 66780586, 60308244.

Отже, загальна сума нарахованих платежів за час затримки вагонів становить 4604812,42 грн., з яких:

вагони №№67573915, 66727678, 66627563 - 1389058,30 грн. в т.ч.:

нарахування по ст. Батьово (акт 120 від 10.02.2017 (а.с. 62 т.1):

- плата за користування вагонами - 163411,20 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 63866,65 грн.;

- плата за зважування вагонів - 519,30 грн.;

- плата за повідомлення власнику - 244,00 грн.;

- плата за маневрову роботу - 2694,20 грн.;

нарахування по ст.Чоп (акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1):

- плата за користування вагонами - 662963,70 грн.

- плата за зберігання вантажу - 257566,20 грн.

- ПДВ - 20% - 230253,05 грн.;

- тариф Батьово-Чоп, Чоп-Батьово - 7540,00 грн.

вагон №65298473 - 465362,76 грн. в т.ч.:

нарахування по ст. Батьово (акт 109 від 10.02.2017 (а.с. 59 т.1):

- плата за користування вагоном - 52555,10 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 20994,20 грн.;

- плата за зважування вагона - 173,10 грн.;

- плата за повідомлення власнику - 122,00 грн.;

- плата за маневрову роботу - 2694,20 грн.;

нарахування по ст.Чоп ( акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1):

- плата за користування вагоном - 220987,90 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 88175,80 грн.;

- ПДВ - 20% - 77140,46 грн.;

- тариф Батьово-Чоп, Чоп-Батьово - 2520,00 грн.

вагон №66880550 - 458877,80 грн. в т.ч.:

нарахування по ст. Батьово (акт 107 від 10.02.2017 (а.с. 58 т.1):

- плата за користування вагоном - 56975,00 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 20460,20 грн.;

- плата за зважування вагона - 173,10 грн.;

- плата за повідомлення власнику - 122,00 грн.;

- плата за маневрову роботу - 2694,20 грн.;

нарахування по ст.Чоп ( акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1):

- плата за користування вагоном - 220987,90 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 78894,10 грн;

- ПДВ - 20% - 76061,30 грн.;

- тариф Батьово-Чоп, Чоп-Батьово - 2510,00 грн.

вагони №№66780586, 60308244 - 906882,48 грн. в т.ч.:

нарахування по ст. Батьово (акт 102 від 10.02.2017 (а.с. 57 т.1):

- плата за користування вагонами - 91850,80 грн.:

- плата за зберігання вантажу - 38194,80 грн.;

- плата за зважування вагонів - 346,20 грн.;

- плата за повідомлення власнику - 122,00 грн.;

- плата за маневрову роботу - 2694,20 грн.;

нарахування по ст.Чоп ( акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1):

- плата за користування вагонами - 441975,80 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 176351,60 грн.;

- ПДВ - 20% - 150307,08 грн.;

- тариф Батьово-Чоп, Чоп-Батьово - 5040,00 грн.

вагон №65620080 - 476920,80 грн. в т.ч.:

нарахування по ст. Батьово (акт 114 від 10.02.2017 (а.с. 60 т.1):

- плата за користування вагоном - 51008,20 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 22891,10 грн.;

- плата за зважування вагона - 173,10 грн.;

- плата за повідомлення власнику - 122,00 грн.;

- плата за маневрову роботу - 2694,20 грн.;

нарахування по ст.Чоп ( акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1):

- плата за користування вагоном - 220987,90 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 97457,50 грн.;

- ПДВ - 20% - 79066,80 грн.;

- тариф Батьово-Чоп, Чоп-Батьово - 2520,00 грн.

вагони №№65382848, 65701716 - 907746,28 грн. в т.ч.:

нарахування по ст. Батьово (акт 117 від 10.02.2017 (а.с. 61 т.1):

- плата за користування вагонами - 112182,00 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 39483,90 грн.;

- плата за зважування вагонів - 346,20 грн.;

- плата за повідомлення власнику - 122,00 грн.;

- плата за маневрову роботу - 2694,20 грн.;

нарахування по ст.Чоп ( акт 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1):

- плата за користування вагонами - 441975,80 грн.;

- плата за зберігання вантажу - 155467,80 грн.;

- ПДВ - 20% - 150454,38 грн.;

- тариф Батьово-Чоп, Чоп-Батьово - 5020,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, затримка вагонів розпочалась згідно актів загальної форми №11375 від 06.12.2016 (а.с.35 т.1), №11383 від 07.12.2016 (а.с. 26 т.1), №11395 від 09.12.2016 (а.с. 37 т.1), №11414 від 11.12.2016 (а.с. 38 т.1), №11426 від 13.12.2016 (а.с. 39 т.1); №11480 від 18.12.2016 (а.с. 40 т.1) №4516 від 11.02.2017 (а.с. 63 т.1) та 20.10.2017 вагони направлено на ст. Батьово для завершення митних процедур, про що складено акт загальної форми № 4818 від 20.10.2017 (а.с. 66-67 т.1), а позивач згідно штрихкодового ідентифікатора на поштовому конверті 643 звернувся до господарського суду Житомирської області 19.02.2018, отже колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів у межах позовної давності, тому заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Твердження скаржника про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з даним позовом, спростовується вищенаведеним. При цьому, доводи Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради у відзиві про те, що початок перебігу строку позовної давності слід відраховувати з моменту складання акту загальної форми про затримання вагонів, а не з дати з дати складення акту про закінчення затримання вагонів спростовуються зазначеною вище позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.07.2018 у справі № 904/5743/16.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції у даній справі передчасно прийшов до висновку щодо застосування до спірних правовідносин положення про шестимісячний строк, передбачений статтею 137 Статуту залізниць та частиною п'ятою статті 315 ГК України, що призвело до неправильного вирішення спору, внаслідок чого суд першої інстанції помилково відмовив позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 4604812,42 грн. платежів за час затримки вагонів.

Щодо посилання відповідача на застосування положень ч.4 ст. 75 ГПК України, що у зв`язку з наявністю постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 20.06.2017, яка залишена в силі ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі №806/1308/17 за позовом Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" до Закарпатської митниці ДФС, якою були визнані протиправними дії Закарпатської митниці щодо затримки вагонів з виконанням митних процедур, та відповідачем у цій справі має бути митний орган, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 у справі №806/1308/17 за позовом Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" до Закарпатської митниці ДФС, якою були визнані протиправними дії Закарпатської митниці щодо затримки вагонів з виконанням митних процедур, в тому числі №№ 65382848, 65701716, 67573915, 66727678, 66627563, 65298473, 66880550, 66780586, 60308244, 65620080 на залізничній станції «Батєво» митного посту «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС, відповідач не позбавлений права захистити свої права та відшкодувати збитки в порядку ст. 30 МК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги 4604812,42 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 у справі № 906/119/18 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 у справі № 906/119/18 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 20.04.2018 у справі № 906/119/18 скасувати та ухвалити нове рішення:

" 1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради про стягнення 4604812,42 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (11122, Житомирська область, Овруцький район, с.Словечне, вул. Поліська, буд.22, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, вул.. Гоголя, 1, м.Львів, ) - 4604812,42 грн. (чотири мільйона шістсот чотири тисячі вісімсот дванадцять грн. 42 коп.) нарахованих платежів за час затримки вагонів; 69072.19 грн. (шістдесят дев`ять тисяч сімдесят дві грн. 19 коп.) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви."

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Словечанський лісгосп АПК "Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (11122, Житомирська область, Овруцький район, с.Словечне, вул. Поліська, буд.22, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, вул.. Гоголя, 1, м.Львів, ) -103608.29 грн. (сто три тисячі шістсот вісім грн. 29 коп.) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити господарському суду Житомирської області.

5. Справу №906/119/18 повернути господарському суду Житомирської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" вересня 2018 року

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.