ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"19" вересня 2018 р. Справа № 922/2228/13

Суддя Тарасова І.В.

дослідивши матеріали апеляційної скарги Харківської міської ради, м. Харків (вх. №1902 Х/2-6)

на рішення господарського суду Харківської області від 18.06.2018 у справі № 922/2228/13

за позовом Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст», м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сильмариил», м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим

про визнання договору укладеним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Футбольний Клуб "Металіст" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом, з урахуванням уточнень до якого, просив суд визнати укладеним та дійсним договір № 30/04-13 купівлі-продажу нежитлової будівлі від 30 квітня 2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сильмариил" та Публічним акціонерним товариством " Футбольний Клуб "Металіст" щодо купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 224,9 кв.м., яка розташована за адресою: місто Харків, пр. Тракторобудівників, 55-В, літ А-1; визнати за Публічним акціонерним товариством Футбольний Клуб "Металіст" права власності на нежитлову будівлю загальною площею 224,9 кв.м., яка розташована за адресою: місто Харків, пр. Тракторобудівників, 55-В, літ А-1.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.06.2013 у позові відмовлено частково. Визнано дійсним договір №30/04-13 купівлі - продажу нежитлової будівлі від 30 квітня 2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СИЛЬМАРИИЛ" () та Публічним акціонерним товариством "Футбольний клуб "Металіст" () щодо купівлі - продажу нежитлової будівлі загальною площею 224,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Тракторобудівників, будинок 55-В, літера А-1.

17.09.2018, тобто майже через п'ять років після прийняття вказаного рішення, Харківська міська рада, яка не є учасником даної справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.06.2018 у справі № 922/2228/13 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги з посиланням на ч.2 ст.261 ГПК України, та зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд порушив права та інтереси як Харківської міської ради, так і Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, не залучивши їх до участі у справі. Також вважає, що визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти в судовому порядку призвело до вибуття із володіння, користування й розпорядження земельної ділянки, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова; оскаржуване рішення не містить посилання на те, що будівництво спірного об'єкту нерухомості здійснено самочинно. Скаржник зазначає, що про факт визнання оскаржуваним рішенням права власності на об'єкт самочинного будівництва, що розташований на землі комунальної форми власності, Харківській міській раді стало відомо під час здійснення перевірки фактів, викладених у скарзі гр. Михайлова Д.В. від 22.08.2018, яка надійшла на адресу Харківської міської ради за вх. №М-775/0/248-18 від 23.08.2018 щодо здійснення самочинного будівництва по просп. Тракторобудівників, 55-В у м. Харкові.

Разом з тим, суд зазначає, що скаржником не наведено, який правовий режим має земельна ділянка на якій розташований спірний об'єкт - нежитлова будівля загальною площею 224,9 кв.м., розташована за адресою: місто Харків, пр. Тракторобудівників, 55-В, літ А-1; не наведено, чи передавалась земельна ділянка власником у користування будь-яким особам і чи здійснювала міськрада через відповідні виконавчі органи належний контроль за їх використанням, зокрема, на предмет недопущення (припинення) самочинного будівництва на вказаній земельній ділянці, тощо.

Тобто, зазначаючи, що місцевий господарський суд вирішив питання стосовно функції державного архітектурно-будівельного контролю, заявник не надав доказів здійснення ним самим такої функції стосовно спірного майна і доказів того, що навіть за умови належного виконання відповідних функцій Харківська міська рада протягом п'яти років не могла довідатися як про факт самочинного будівництва, так і про визнання права власності за позивачем на відповідний об'єкт у судовому порядку.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (який набрав чинності з 15.12.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією ГПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №910/7599/15-г, від 06.07.2018 у справі №925/1566/16.

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Господарським процесуальним кодексом України у попередніх редакціях було встановлено відповідні строки для подання апеляційної скарги та порядок вирішення судом клопотань учасників справи про поновлення даних процесуальних строків. Однак апелянтом не надано мотивування щодо підстав поновлення строку подання апеляційної скарги з посиланням на норми ГПК України у редакціях, які були чинними до 15.12.2017.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 260 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням приписів вищенаведених норм процесуального законодавства та правової позиції Верховного Суду, апеляційну скаргу має бути залишено без руху для надання заявникові можливості вказати інші підстави для поновлення строку.

Окрім того, у відповідності до п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору. Згідно з приписами пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору за подання апеляційної скарги мала становити 150% від суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в даній справі.

Однак апелянтом відповідного платежу не було здійснено, натомість надано клопотання про відстрочення сплати судового збору в порядку ст.8 Закону України "Про судовий збір", в якому заявник зазначає, що Харківська міська рада є бюджетною організацією та має змогу сплатити судовий збір лише після надходження відповідних коштів з бюджету міста на дані потреби.

Стосовно вказаного клопотання колегія суддів зазначає, що вичерпний перелік умов для відстрочення або розстрочення сплати судового збору наведено у ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", отже, наявність таких підстав підлягає доведенню у відповідності до приписів ст.74 ГПК України.

Зокрема, статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведений перелік є вичерпним.

Разом з тим, скаржник не надав належних доказів, які підтверджують його належність до осіб, які мають пільги щодо відстрочення та розстрочення судового збору. Крім того, у даному переліку відсутня така підстава як залежність платника від бюджетного фінансування.

Також, суд звертає увагу скаржника, що у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 258 ГПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені рішення або ухвала, що оскаржується. Разом з тим, як у вступній, так і в прохальній частині апеляційної скарги Харківська міська рада просить скасувати рішення господарського суду Харківської області по справі №922/2228/13 від 18.06.2018 року, в той час як, судове рішення у даній справі було прийнято судом першої інстанції 18.06.2013 року. За таких обставин скаржнику необхідно надати уточнення, яке саме судове рішення просить переглянути в апеляційному порядку заявник.

Відповідно до ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Вказаною нормою визначено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу; якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись статтями 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без руху.

2. Заявнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення йому копії даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз'яснити заявнику, що в разі невиконання вимог даної ухвали будуть застосовані правові наслідки, зазначені у ст. 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Тарасова І.В.