ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1451/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Дяченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

розглянувши справу №916/1451/18

За позовом: Одеської митниці Державної фіскальної служби (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд. 21 А)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука (65045, м. Одеса, вул. Буніна, буд. 28, офіс 20

Про стягнення 164584,80 грн.

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Встановив: Позивач - Одеська митниця Державної фіскальної служби звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № ГСОО 1557/18 від 17.07.2018р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука, у якій просить суд стягнути збитки у розмірі 164584,80 грн.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука прийнятих на себе зобовязань за умовами укладеного Договору про надання послуг відповідального зберігання №43 від 29 лютого 2016р., з урахуванням додаткових угод та направлено на стягнення збитків у розмірі 164584,80 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 серпня 2018р. о 10:20. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, в строк до 13.08.2018р. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 15.08.2018р. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України. Повідомлено учасників справи про відсутність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У судовому засіданні, яке відбулось 20 серпня 2018 року, відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України було оголошено перерву по справі до 12.09.2018р. о 10:00.

Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю „Базука відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідань суду, шляхом скерування на його юридичну адресу ухвал суду, однак кореспонденція суду повернулась без вручення, у звязку з закінченням терміну зберігання, про що було зазначено поштовою організацією (а.с. 83-85).

У судове засідання представник відповідача не зявився, про поважність причин відсутності суд не повідомив.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувались судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні, яке відбулось 20 серпня 2018р., пояснення представника позивача, суд встановив.

29 лютого 2016 року між Одеською митницею Державної фіскальної служби (Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Базука (Зберігач) було укладено Договір №43 про надання послуг відповідального зберігання (надалі Договір), за умовами якого зберігач зобовязується надати поклажодавцю послуги відповідального зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які відповідно до ст. 238 Митного кодексу України зберігаються поклажодавцем. (надалі- Товари).

Відповідно до п. 1.1.2. Договору, конкретний перелік та види товару, які передаються на відповідальне зберігання визначаються сторонами в окремих Актах прийому передачі.

Згідно до п. 1.2. Договору, найменування послуг згідно класифікатору робіт та послуг за Кодом Державної класифікації : ДК 016-2010 код 52.10.1 „Послуги щодо складування та зберігання, ДК 021:2015 код 63120000-6 „Послуги щодо зберігання та складування.

Відповідно до п. 1.3. Договору, товари зберігаються в складських приміщеннях зберігача або в орендованих ним приміщеннях.

Згідно до п. 2.1. Договору, зберігач повинен надати поклажодавцю послуги зазначені у розділі І Договору, якість яких відповідає стандартам та вимогам встановленим нормативно-правовими актами які діють на території України та регулюють порядок надання таких послуг.

Відповідно до п. 3.1. Договору, загальна ціна Договору на 1 (один) рік становить 120 грн., з урахуванням ПДВ 20 грн. відповідно до розділу V Податкового кодексу України та Протоколу узгодження договірної ціни який є невідємною частиною Договору (Додаток №1). Ціна Договору може бути змінена за взаємною згодою Сторін, шляхом підписання додаткової угоди. (п. 3.2. Договору).

Умовами п. 5.2. Договору визначено, що місце надання послуг за адресами: Одеська обл., Овідіопоьський район, смт. Авангард, вул. Базова, 12.

Відповідно до п.п. 6.3.1., 6.3.2. Договору, зберігач зобовязаний забезпечити надання послуг (в тому числі переміщення, розвантаження, перевантаження, розміщення) по першій вимозі поклажодавця, а у разі прийняття останнім рішення про визначення його складів місцем зберігання товарів повинні здійснюватись зберігачем в строки, що не перевищують 20 календарних днів та забезпечити функціонування складу Митниці відповідно до вимог, передбачених розділом ІІ Порядку №627.

Згідно до п. 6.3.6. Договору, зберігач зобовязаний за першою вимогою поклажодавця повертати йому товари в тому самому стані, у якому вони були прийняті на відповідальне зберігання зі складанням відповідних документів, передбачених Порядком №627.

Умовами п. 7.2. Договору визначено, що розміщення товарів на зберігання та його видача супроводжується складанням документів, перелік та кількість примірників яких передбачена Порядком №627.

Відповідно до п. 11.1. Договору, Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016р. та в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань по Договору (повна оплата, забезпечення доступу тощо).

Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. У разі відмови сторони від продовження дії Договору або ігнорування надісланих поклажодавцем додаткових угод, зберігач зобовязаний забезпечити зберігання товарів, до вирішення поклажодавцем питання щодо подальшого місця їх зберігання, і несе відповідальність за збереження товарів до моменту їх прийняття поклажодавцем.

Відповідно п. 5.2. Договору у редакції Додаткової угоди №1 від 06.07.2016р. до Договору №43 про надання послуг відповідального зберігання від 29.02.2016р. місце надання послуг за адресами: Одеська обл., Овідіопольский район, смт. Авангард, вул., Базова, 12, Одеська обл., м. Одеса, вул. Агрономічна, 205В.

Відповідно п.п. 11.1, 11.2 Договору у редакції Додаткової угоди №2 від 30.12.2016р. до Договору №43 про надання послуг відповідального зберігання від 29.02.2016р., Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.03.2017р. Сторони домовились, що згідно п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. №435-IV умови цього Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання. Закінчення строку Договору не звільняє Сторін від відповідальності за невиконання його вимог.

Згідно до п. 3.1. Договору у редакції Додаткової угоди №3 від 30.03.2017р. до Договору №43 про надання послуг відповідального зберігання від 29.02.2016р., загальна ціна Договору на 2017 рік становить 120 грн., з урахуванням ПДВ 20 грн.

Відповідно до п. 5.2. Договору у редакції Додаткової угоди №3 від 30.03.2017р. до Договору №43 про надання послуг відповідального зберігання від 29.02.2016р., місце надання послуг Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 12Г (згідно договору оренди складського приміщення від 01.11.2016р. між ПП „ТСН та ТОВ „Базука на площу 610 кв.м.).

Договір набуває чинності відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України з 01.01.2017р. та діє до 31.12.2017р. або в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань по Договору в частині оплати. (п. 11.1. Договору у редакції Додаткової угоди №3 від 30.03.2017р. до Договору №43 про надання послуг відповідального зберігання від 29.02.2016р.)

Відповідно до п. 5.2. Договору у редакції Додаткової угоди №4 від 14.11.2017р. до Договору №43 про надання послуг відповідального зберігання від 29.02.2016р., місце надання послуг Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова,12Г (згідно договору оренди складського приміщення від 01.11.2016р. між ПП „ТСН та ТОВ „Базука на площу 610 кв.м.), Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Промислова, буд. 5 (згідно договору оренди відкритої складської площі (склад №32) від 26.09.2017р. між ПАТ „Іллічівськзовніштранс та ТОВ „Базука на площу 450 кв.м.).

На підставі укладеного між сторонами договору, з урахуванням додаткових угод до нього позивач Одеська митниця Держаної фіскальної служби відповідно до Акту прийому-передачі від 06.10.2016р. передала на зберігання відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю „Базука товар, що був оформлений за МД-1 50006К №0023600 від 06.10.2016р. фарбу для волосся (GLAIROL)(а.с. 29).

Акт прийому-передачі від 06.10.2016р. був підписаний з боку Одеської митниці Державної фіскальної служби та Товариством з обмеженою відповідальністю „Базука.

Умовами п. 6.2.4. та п. 6.3.7. Договору визначено, що поклажодавець має право проводити інвентаризацію товару, переданого для відповідального зберігання та зберігач зобовязаний за першою усною або письмовою вимогою поклажодавця надавати йому доступ до товарів. У разі відсутності матеріально-відповідальної особи (директора) забезпечити покладання обовязків на іншу матеріально-відповідальну особу та письмово повідомити про це поклажодавця в той же день.

Як зазначає позивач, під час проведення інвентаризації відповідно до Наказу Одеської митниці Державної фіскальної служби від 31.10.2017р. №104-аг (із змінами, внесеними наказом від 08.12.2017р. №112-а), інвентаризаційною комісією Одеської митниці Державної фіскальної служби виявлено нестачу товарів, переданих на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю „Базука фарби для волоссі (GLAIROL) в кількості 648 шт.

За результатами роботи інвентаризаційної комісії Одеської митниці Державної фіскальної служби складений інвентаризаційний опис від 19.12.2017р., який, за посилкам позивача, засвідчує факт нестачі товару, переданого на відповідальне зберігання відповідачу. Зазначене також було враховано при складанні протоколу інвентаризаційної комісії від 20.12.2017р.

Умовами п. 1.4. Договору визначено, що право власності на товари до зберігача не переходить, воно не може бути задіяне в господарському обороті зберігача, бути передане на зберігання або видане третім особам без відома та письмового дозволу поклажодавця.

Відповідно до п. 8.1. Договору у випадку порушення зобовязання, що виникає з Договору, сторона несе відповідальність, визначеному Договором та чинним законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.(п. 8.2. Договору.).

Умовами п. 8.3. Договору сторони погодили, що зберігач несе відповідальність за втрату (нестачу) товару у розмірі його вартості, з урахуванням збитків визначених відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою КМУ від 22.01.1996 року №116 та Методикою оцінки майна, затвердженою постановою КМУ від 10.12.2003р. №1891, а у разі пошкодження товару у розмірі суми, на яку знизилась їх вартість. Якщо внаслідок пошкодження товарів їх якість змінилася настільки, що вони не можуть бути використані за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитись від цих товарів і вимагати зберігач відшкодування їх вартості.

Відповідно до р. 8.5. Договору, у випадку порушень однієї зі сторін зобовязань за цим договором, інша сторона вправі вимагати усунення недоліків, що виникли внаслідок відступу від умов Договору.

З метою визначення розміру збитків Одеською митницею Державної фіскальної служби був укладений Договір №15/2018 від 22.02.2018р. про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна з Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс.

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна: фарби для волосся (GLAIROL) у загальній кількості 648 шт., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс ринкова вартість, втраченого від нестачі майна фарба волосся (GLAIROL) у загальній кількості складає 163684,80 грн.

На виконання вимог законодавства України, оцінювачем ОСОБА_1, проведено рецензування Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс, та видана рецензія №1-3-18 від 05.03.2018р.

Крім того, позивачем було зазначено, що умовами Договору №15/2018 від 22.02.2108р. про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна з Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс передбачалось, що загальна ціна Договору становить 900 грн.

Позивачем - Одеської митницею Державної фіскальної служби на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука було скеровано Претензію, проте така претензія залишилась без виконання з боку відповідача.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука прийнятих на себе зобовязань за умовами укладеного Договору про надання послуг відповідального зберігання №43 від 29 лютого 2016р., з урахуванням додаткових угод та направлено на стягнення збитків у загальному розмірі 164584,80 грн.,

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні, яке відбулось 20 серпня 2018р. пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Одеською митницею Державної фіскальної служби та Товариством з обмеженою відповідальністю „Базука вникли на підставі укладеного між ними 29 лютого 2016 року Договору №43 про надання послуг відповідального зберігання, за умовами якого зберігач зобовязався надати поклажодавцю послуги відповідального зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які відповідно до ст. 238 Митного кодексу України зберігаються поклажодавцем.

Згідно ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобовязується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

З урахуванням ч.1 ст.942 ЦК України зберігач зобовязаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Пунктом 1 ч.1 ст.951 ЦК України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі у розмірі її вартості.

Як встановлено судом, Одеська митниця Держаної фіскальної служби відповідно до Акту прийому-передачі від 06.10.2016р. передала на зберігання відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю „Базука товар, що був оформлений за МД-1 50006К №0023600 від 06.10.2016р. фарбу для волосся (GLAIROL). Акт прийому-передачі від 06.10.2016р. був підписаний з боку Одеської митниці Державної фіскальної служби та Товариством з обмеженою відповідальністю „Базука.

Надалі, під час проведення інвентаризації відповідно до Наказу Одеської митниці Державної фіскальної служби від 31.10.2017р. №104-аг (із змінами, внесеними наказом від 08.12.2017р. №112-а), інвентаризаційною комісією Одеської митниці Державної фіскальної служби виявлено нестачу товарів, переданих на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю „Базука фарби для волоссі (GLAIROL) в кількості 648 шт. За результатами роботи інвентаризаційної комісії Одеської митниці Державної фіскальної служби складений інвентаризаційний опис від 19.12.2017р., який, за посилкам позивача, засвідчує факт нестачі товару, переданого на відповідальне зберігання відповідачу. Зазначене також було враховано при складанні протоколу інвентаризаційної комісії від 20.12.2017р.

Одеською митницею Державної фіскальної служби був укладений Договір №15/2018 від 22.02.2018р. про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна з Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс.

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна: фарби для волосся (GLAIROL) у загальній кількості 648 шт., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс ринкова вартість, втраченого від нестачі майна фарба волосся (GLAIROL) у загальній кількості складає 163684,80 грн.

Також, оцінювачем ОСОБА_1, проведено рецензування Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс, та видана рецензія №1-3-18 від 05.03.2018р.

За умовами Договору №15/2018 від 22.02.2108р. про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна з Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс передбачалось, що загальна ціна Договору становить 900 грн.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Однак, при цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, суд з врахуванням вищевказаних приписів чинного законодавства вважає, що заявлена до стягнення вищевказана сума, за своєю правовою природою, фактично, є збитками, які понесені позивачем внаслідок неправомірного нарахування канального збору.

Господарський суд, проаналізувавши наведені нормативно-правові акти в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що в діяннях відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука як Зберігача за Договором зберігання наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання збитків, а саме: неправомірність поведінки відповідач не забезпечив схоронність переданого йому на зберігання майна, чим порушив закріплене в законі та угоді взяте на себе господарське зобовязання; наявність збитків в контексті ст.ст.224,225 ГК України збитками являються 163684,80 грн. вартості втраченого товару (вартість майна встановлено компетентною особою з дотриманням Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей та Методики оцінки майна, затверджених постановами Кабінету Міністрів України), а також 900 грн. витрати позивача на проведення оцінки Товариством з обмеженою відповідальністю „Актив Інвестментс, понесення яких підтверджується платіжним дорученням від 21.03.2018 р. № 367; причинний звязок між неправомірною поведінкою та збитками в результаті незабезпечення несхоронності переданого відповідачу на зберігання майна Поклажодавець втратив кошти в загальній сумі 164584,80 грн.; вина Товариство з обмеженою відповідальністю „Базука порушило умови Договору, будучи обізнаним про існування в нього обовязку забезпечити схоронність товару.

Дослідивши обставини спору, на думку суду, правомірною є вимога позивача щодо стягнення з відповідача збитків за Договором зберігання №43 від 29.02.2016 р. у розмірі 164854,80 грн.., з яких 163684,80 грн. основна сума збитків, 900 грн. - оплата послуг з проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, а позовні вимоги Одеської митниці ДФС є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Одеської митниці Державної фіскальної служби зі стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука збитків у розмірі 164584, 80 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2468,77 грн. покладаються на відповідача, у звязку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Одеської митниці Державної фіскальної служби задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Базука (65045, м. Одеса, вул. Буніна, буд. 28, офіс 20; код 34034048) на користь Одеської митниці Державної фіскальної служби (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, буд. 21 А; код 39441717) збитки у розмірі 164584 (сто шістдесят чотири тисячі пятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 77 коп.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та відповідно до п.п. 17.5. п. 17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко