РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.09.2018Справа № 925/579/18
За позовом Черкаської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про визнання укладеним договору оренди землі.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Гончар Ю.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача - Музика Г.Г., Новицький В.В. (представники за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва з Господарського суду Полтавської області ухвалою від 11.06.2018 передано указаний позов про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Черкаси, проїзд Енергобудівельників, 4/1, між позивачем та відповідачем. Вимоги позову мотивовані неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача від виконання покладеного на нього законом обов'язку такий договір укласти.

Відповідач вимоги позову не визнав, пославшись у відзиві на те, що проект договору оренди землі, наданий Позивачем, відрізняється від форми типового договору оренди землі, та вводить для Відповідача додаткові зобов'язання. Крім того, між сторонами відсутня згода щодо передачі на розгляд суду неврегульованих пунктів договору після підписання протоколу розбіжностей, у зв'язку з чим у справі відсутній предмет спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Черкаської міської ради від 12.04.2012 № 3-810 «Про надання публічному акціонерному товариству «Центренерго» земельної ділянки в оренду по проїзду Енергобудівельників, 4/1» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою ВАТ «Державна енергозберігаюча компанія «Центренерго» та надано ПАТ «Центренерго» земельну ділянку площею 8184 кв.м. по проїзду Енергобудівельників, 4/1, у м. Черкаси в оренду на 49 років під комплекс (існуючу виробничу базу) за рахунок власного землекористування.

У подальшому до даного рішення були внесені зміни рішенням Черкаської міської ради від 14.06.2012 № 3-1002 та від 09.08.2012 № 3-1094 - за цільовим призначенням земельну ділянку віднесено до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, за функціональним використанням земельну ділянку віднесено до категорії земель технічної інфраструктури.

Пунктом 3.1 рішення Черкаської міської ради від 12.04.2012 № 3-810 зобов'язано ПАТ «Центренерго» укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою та здійснити його державну реєстрацію.

Відповідно до п. 4 вказаного рішення доручено управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування протягом місяця з дати прийняття рішення видати заявнику чи особі, яка діє від його імені, рішення та проект договору оренди землі під підпис або направити листом з повідомленням.

Положеннями ч. 4 ст. 179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Типова форма договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі».

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.12.2017 Позивач звернувся до Відповідача з листом № 5045-01-25 та доданим до нього проектом договору оренди землі для підписання, у відповідь на який Відповідач направив лист від 11.01.2018 № 11/85 із підписаним договором оренди та протоколом розбіжностей через неврахування попередніх зауважень щодо приведення змісту договору у відповідності до типової форми.

Оскільки, такий лист надійшов із порушенням визначеного ст. 181 ГК України строку, Позивач повторно направив лист від 16.03.2018 № 1030-01-25 із проектом договору оренди.

У відповіді від 23.04.2018 № 6712-01-25 Відповідач вказав, що проект договору суттєво відрізняється від типового договору, у зв'язку з чим додав викладені в протоколі розбіжностей зауваження, проте Позивач протокол розбіжностей не підписав.

Частиною 1 ст. 187 ГК України передбачено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Утім, з аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, не вбачається законодавчо закріпленої обов'язковості укладення спірного договору для Відповідача, оскільки останній може не реалізовувати надане йому право та відмовитися від оренди земельної ділянки. Відтак, правові підстави для розгляду судом такого спору, як визнання укладеним договору, що не є обов'язковим для укладення, відсутні.

Поряд із цим, за положеннями ст. 20 ГПК України та ст. 181 ГК України господарський суд розглядає справи саме у спорах, які виникають, зокрема, при укладанні господарських договорів, тобто має розглядатися переддоговірний спір, якому передує стадія складання протоколу розбіжностей.

Частина 5 ст. 181 ГК України передбачає, що сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Тобто, проект договору та протокол розбіжностей є доказами щодо вжиття заходів досудового врегулювання господарського спору, вони є свідченням існування спору, котрий виник при укладенні договору, і який сторони передають на вирішення господарського суду. Відтак, предметом розгляду суду можуть бути лише розбіжності, що залишилися неврегульованими сторонами, та в разі наявності на таку передачу згоди другої сторони.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами не було досягнуто згоди щодо укладення договору у запропонованій Позивачем редакції та з урахуванням складеного Відповідачем протоколу розбіжностей, у зв'язку з чим між ними залишилися неузгоджені пункти договору. Проте, за умови відсутності між сторонами згоди щодо передачі на розгляд суду неврегульованих розбіжностей, такий переддоговірний спір за положеннями ч. 1 ст. 187 ГК України не може бути предметом розгляду суду.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за Позивачем.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.09.2018.

Суддя Р.Б. Сташків