РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018Справа № 910/9107/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" м. Києва

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про відшкодування збитків, ціна позову 100305,05 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Угольков Є.О.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у липні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Лізингова компанія "Укртранслізинг" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що у грудні 2017, лютому та травні 2018 років відповідач здійснював перевезення належних йому залізних вагонів:

- №№ 95329553, 95329967 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт Одеської залізниці до станції Хоростков Львівської залізниці;

- 95240784, 05329322, 95237350, 95329272, 95220166, 95238127 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт Одеської залізниці до станції Белобожиця Львівської залізниці;

- 95237988 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт Одеської залізниці до станції Капустіно Одеської залізниці.

Під час курсування указаних вагонів було виявлено їх розукомплектування, а саме у вагонах №№ 95329553, 95329967, 95240784, 95329322, 95237350, 95220166, 95238127 відсутні головні частини повітрярозподілювачів, №№ 95329272, 95237988 - головні та магістральні частини повітрярозподілювачів.

Про вказане розукомплектування залізничних вагонів він повідомив відповідача належним чином та просив скласти комерційний акт, який складений та наданий йому не був.

Також вказував, що розукомплектовані вагони необхідні йому для використання у господарській діяльності, у зв'язку з чим ним були понесені витрати у розмірі 100305,05 грн., що становлять суму оплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Попаснянський ВРЗ" та Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" за договорами поставки відповідно №№ UTL-153 від 1 вересня 2017 р. та 11/18-237 від 21 лютого 2018 р., які виготовили та передали йому запасні частини до залізничних вагонів вартістю 81156,42 грн. та суму оплати на користь виробничого підрозділу ПАТ "Українська залізниця" депо Тернопіль та Одеса-Застава, які виконали роботи вартістю 19148,63 грн. по встановленню придбаних деталей.

Враховуючи наведене, позивач просив на підставі ст. 225 ГК України, ст. 924, 1166 ЦК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 100305,05 грн. збитків у розмірі вартості придбаних та встановлених деталей на залізничні вагони, збереження яких відповідач не забезпечив, а також понесені по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на недоведеність факту заподіяння збитків позивачу з його вини, оскільки комерційний акт, який відповідно до Статуту Залізниць України є належною доказом відповідальності залізниці при перевезенні вантажів, складений не був. Тому підстав для покладення на нього понесених позивачем збитків немає.

Позивач у відповіді на відзив вказував, що відсутність акту, який на його вимогу відповідач не склав, не знімає з останнього відповідальності за збереження схоронності майна, яке не було забезпечене з вини відповідача.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що у грудні 2017, лютому та травні 2018 років відповідач здійснював перевезення належних позивачу залізних вагонів №№ 95329553, 95329967 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт Одеської залізниці до станції Хоростков Львівської залізниці, №№ 95240784, 05329322, 95237350, 95329272, 95220166, 95238127 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт Одеської залізниці до станції Белобожиця Львівської залізниці, № 95237988 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт Одеської залізниці до станції Капустіно Одеської залізниці.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи залізничними накладними №№ 42656975 від 14 грудня 2017 р., 426569934 від 23 грудня 2017 р., 41349655, 41430596 від 24 лютого 2018 р., 41430562 від 5 лютого 2018 р., 420823113, 41353713 від 24 травня 2018 р., 42215350, 42215376 від 28 травня 2018 р.

Статтею 8 Статуту передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29 січня 2015 р. (далі-Правила), власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав-учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Згідно з п. 3.4 Правил власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред'явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред'явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів №№ 95329553, 95329967, 95240784, 05329322, 95237350, 95329272, 95220166, 95238127, 95237988 при прийнятті їх відповідачем до перевезення.

Також встановлено, що під час курсування указаних вагонів було виявлено їх розукомплектування, а саме у вагонах №№ 95329553, 95329967, 95240784, 95329322, 95237350, 95220166, 95238127 відсутні головні частини повітрярозподілювачів, №№ 95329272, 95237988 - головні та магістральні частини повітрярозподілювачів.

Це підтверджується поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, наявним у справі актом обстеження вагонів від 5 червня 2018 р., повідомленнями про приймання вантажних вагонів за формою ВУ-36М від 12 травня 2018 р., 4 січня 2018 р., 22 лютого 2018 р., 5 червня 2018 р., повідомленнями за формою ВУ-23М від 23 грудня 2017 р., 2 та 3 червня 2018 р., 7 та 11 лютого 2018 р., 7 травня 2018 р.

Листами №№ УТЛ-377/06/18, УТЛ-378/05/18, УТЛ-379/06/18 від 15 червня 2018 р. позивач повідомив відповідача, Регіональні філії "Одеська залізниця" та "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" про виявлене розукомплектування залізничних вагонів та просив скласти комерційний акт про розукомплектування (викрадення/відсутність) деталей з вагонів.

Листом № 11Ю-1396 від 5 липня 2018 р. відповідач відмовився від складення акту, пославшись те, що вантажні вагони були порожні, тому підстави для їх оформлення відсутні.

Згідно з п.п. 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25 лютого 1999 р., пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

З метою подальшого використання залізничних вагонів №№ 95329553, 95329967, 95240784, 95329322, 95237350, 95220166, 329272, 95237988 позивачем із Товариством з обмеженою відповідальністю "Попаснянський Вагоноремонтний завод" був укладений договір поставки № UTL-153 від 1 вересня 2017 р., а також із Державним підприємством "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" договір поставки № 11/18-237 від 21 лютого 2018 р., згідно з якими позивач придбав 7 шт. головних частин повітрярозподілювача та 2 шт. головних та магістральних частин повітророзподільника на загальну суму 81156,42 грн.

Виконання робіт щодо встановлення придбаних деталей на розкомплектовані вагони було здійснено у виробничому підрозділі ПАТ "Українська залізниця" депо Тернопіль та Одеса-Застава. Вартість указаних робіт склала 19148,63 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договорів, актів від 16 лютого 2018 р., 28 грудня 2017 р., платіжних доручень №№ 00298 від 28 лютого 2018 р., 00008 від 3 січня 2018 р., 00385 від 14 березня 2018 р., 00007 від 3 січня 2018 р., 00090 від 16 січня 2018 р.,00215 від 12 лютого 2018 р., 00300 від 28 лютого 2018 р., 00302 від 1 березня 2018 р., 00203 від 9 лютого 2018 р., 00874 від 4 червня 2018 р., 00940 від 12 червня 2018 р., 00122 від 23 січня 2018 р., калькуляціями, дефектними відомостями форми ВУ-22, актами виконаних робіт №№ 2.01 від 11 січня 2018 р., 29.02, 28.02 від 27 лютого 2018 р., А126 від 31 травня 2018 р., 1.06/024 від 11 червня 2018 р., рахунками №№ 101.01 від 2 січня 2018 р., 2.01 від 11 січня 2018 р., 105.02 від 8 лютого 2018 р., 110.02 від 12 лютого 2018 р., 28.02, 29.02 від 27 лютого 2018 р., А126 від 31 травня 2018 р., 1/06/024 від 11 червня 2018 р., актами використання давальницької сировини за січень, лютий та червень 2018 р.

Доказів відшкодування відповідачем на користь позивача заявлених до стягнення збитків суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 924, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України підлягає стягненню 100305,05 грн. збитків (81156,42+19148,63).

Заперечення відповідача щодо недоведеності факту заподіяння збитків позивачу з його вини за відсутності складених належним чином комерційних актів суперечать іншим зібраним у справі доказам та вимогам чинного законодавства, яке визначає обов'язок перевізника скласти комерційний акт при видачі вантажу на станції призначення. З матеріалів справи ж слідує, що факт розукомплектування вагонів стався до видачі вантажу. Тому доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими та безпідставними

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Укртранслізинг" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 32-Г, офіс 8, код 30674235) 100305,05 грн. збитків, 1762 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 17 вересня 2018 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар