ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2018 р. м. Київ Справа № 911/818/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянув у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за первісним позовом Фермерського господарства Колотуцького О.Л.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад"

про стягнення 177 300, 00 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад"

до Фермерського господарства Колотуцького О.Л.

про стягнення 4 800, 00 грн

За участю представників:

від первісного позивача: Рудніцький О.Л. (дов. б/н від 16.04.2018);

від первісного відповідача: Крутенко Ю.В. (дов. б/н від 15.06.2018).

Обставини справи:

Фермерське господарство Колотуцького О.Л. (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад" (далі - відповідач) про стягнення 177 300 грн грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 06/03-2018-2 від 06.03.2018.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2018 позовну заяву передано до розгляду головуючому судді Горбасенку П.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/818/18 та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 22.06.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2018 у задоволенні заяви Фермерського господарства Колотуцького О.Л. про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.06.2018 у задоволенні заяви Фермерського господарства Колотуцького О.Л. про забезпечення позову відмовлено.

20.06.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11737/18 від 20.06.2018), згідно якого останній заперечив проти задоволення позову повністю, оскільки відсутні підстави для повернення грошових коштів. Вказаний відзив прийнято судом.

20.06.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад" надійшла зустрічна позовна заява (вх. № 11735/18 від 20.06.2018) до Фермерського господарства Колотуцького О.Л. про стягнення 4 800, 00 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за отриманням товару, стягнення коштів за який є предметом первісного позову, до відповідача не звертався, вимогу про повернення коштів не заявляв, у зв'язку із чим відповідач зберігає вищезазначений товар на орендованому складі, за що йому нараховано плату у розмірі 4 800, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.06.2018 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад" до Фермерського господарства Колотуцького О.Л. про стягнення 4 800, 00 грн та об'єднано в одне провадження з первісним позовом; розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 13.07.2018.

11.07.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив (вх. № 13192/18 від 11.07.2018), згідно якої останній визнав доводи відзиву на позов безпідставними. Вказана відповідь на відзив прийнята судом.

11.07.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позов надійшов відзив на зустрічний позов (вх. № 13193/18 від 11.07.2018), згідно якої останній заперечив проти задоволення зустрічного позову повністю, який прийнято судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.07.2018 розгляд справи в порядку загального позовного провадження відкладено на 27.07.2018.

26.07.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача за первісним позовом надійшло заперечення на відповідь на відзив (вх. № 14460/18 від 26.07.2018), згідно якого останній визнав безпідставними доводи позивача за первісним позовом, які містяться у відповіді на відзив. Вказане заперечення прийнято судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 31.08.2018.

28.08.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача за первісним позовом надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. № 17653/18 від 28.08.2018), згідно якої останній збільшив розмір первісних позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 206 085,75 грн заборгованості, з яких: 177 300 грн основного боргу, 25 492,34 грн пені, 1 063,80 грн інфляційних втрат та 2 229,61 грн 3 % річних. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

29.08.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом надійшло пояснення на заперечення (вх. № 17695/18 від 29.08.2018), згідно якого останній заперечив проти доводів, які містяться у відповіді на відзив. Вказане пояснення прийнято судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.08.2018 закрито підготовче засідання у справі № 911/818/18, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 14.09.2018.

11.09.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача за первісним позовом надійшло заперечення на заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 18688/18 від 11.09.2018), яке прийнято судом.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 14.09.2018 підтримав задоволення первісних позовних вимог та заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог, представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення первісних позовних вимог та підтримав задоволення зустрічних позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши промови (заключні слова) представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за первісним позовом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом в якості обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06.03.2018 ФГ Колотуцького отримало від ТОВ «Сімейний Сад» пропозицію про укладення договору купівлі-продажу № 06/03-2018-2.

12.03.2018 позивачем за первісним позовом було прийнято оферту відповідача за первісним позовом шляхом сплати коштів в сумі 177 300 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку на оплату № С-0000308 ФГ Колотуцького мало сплатити продавцю 177 300 грн за поставку товару - «Престо» згідно договору № 06/03-2018-2 від 06.03.2018.

Як вбачається з наданої позивачем за первісним позовом банківської виписки (а.с. 16) ФГ Колотуцького О.Л. 12.03.2018 сплатило відповідачу за первісним позовом 177 300 грн грошових коштів з призначенням платежу: «За інсектицид по рах. № С-0000308 від 06.03.2018, у т.ч. ПДВ 20 % - 29 550 грн.».

Позивач за первісним позовом стверджує, що вказані грошові кошти були сплачені на виконання договору № 06/03-2018-2 від 06.03.2018 та на момент звернення з позовом до суду не повернуто ТОВ «Сімейний Сад».

Відповідач за первісним позовом, заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог, посилається на те, що між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом, договір купівлі-продажу № 06/03-2018-2 від 06.03.2018 не укладався, ТОВ «Сімейний сад» не виставляло рахунок на оплату, який доданий позивачем за первісним позовом до позовної заяви.

Доданий позивачем за первісним позовом лист № 26 від 02.04.2018 (а.с. 17), в якості доказу звернення до ТОВ «Сімейний сад» з вимогою про повернення коштів у сумі 177 300 грн, за твердженням відповідача за первісним позовом не отримувався первісним відповідачем, документи на підтвердження надіслання листа (чек та опис вкладення) позивачем за первісним позовом не надано.

Натомість відповідач за первісним позовом зазначив, що між сторонами в дійсності було укладено договір купівлі-продажу № 12/03-2018-2 від 12.03.2018, що підтверджується сплатою позивачем за первісним позовом грошових коштів та узгодженням первісним позивачем податкової накладної № 99 від 12.03.2018.

Оплачений позивачем за первісним позовом товар наявний на складі у відповідача за первісним позовом, ФГ Колотуцького О.Г. до ТОВ «Сімейний Сад» за отриманням товару не зверталося, вимогу про повернення грошових коштів не заявляло.

Судом досліджено наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу № 06/03-2018-2 від 06.03.2018 (а.с. 11-13), який підписано та скріплено печаткою позивача за первісним позовом.

Також судом досліджено договір купівлі-продажу № 12/03-2018-2 від 12.03.2018 (а.с. 56-57), який не підписано позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом.

Згідно ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 3 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).

Враховуючи що договір купівлі-продажу № 06/03-2018-2 від 06.03.2018 та договір купівлі-продажу № 12/03-2018-2 від 12.03.2018 не підписано обома сторонами, суд встановив не укладення між сторонами договору купівлі-продажу у письмовій формі.

Наданий позивачем за первісним позовом рахунок на оплату № С-0000308 від 06.03.2018 (а.с. 14) складений в односторонньому порядку позивачем за первісним позовом, не може підтвердити укладення договору купівлі-продажу № 06/03-2018-2 від 06.03.2018.

Наданий відповідачем за первісним позовом рахунок на оплату № 639 від 12.03.2018 (а.с. 58) не підтверджує укладення між сторонами договору купівлі-продажу № 12/03-2018-2 від 12.03.2018, оскільки як вбачається з банківської виписки (а.с. 16) ФГ Колотуцького О.Л. 12.03.2018 сплатило відповідачу за первісним позовом 177 300 грн грошових коштів з призначенням платежу: «За інсектицид по рах. № С-0000308 від 06.03.2018, у т.ч. ПДВ 20 % - 29 550 грн.».

Докази отримання в електронній чи письмовій формі пропозицій на укладення договору в електронній формі в матеріалах справи відсутні.

Відтак, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу товару на виконання попередніх домовленостей без укладення у письмовій формі договору на купівлю-продаж товару.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надіслання позивачем за первісним позовом відповідачу за первісним позовом листа № 26 від 02.04.2018 (а.с. 17), суд дійшов висновку про недоведення позивачем за первісним позовом звернення до відповідача за первісним позовом з вимогою про повернення грошових коштів № 26 від 02.04.2018.

Предметом первісного позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 165-167) є вимоги про стягнення з відповідача 2 175 832,89 грн пені за період з 29.01.2018 по 12.07.2018 та 92 308,06 грн штрафу за прострочення строків виконання зобов'язань за договором.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що позивачем за первісним позовом сплачено відповідачу за первісним позовом 177 300 грн в якості оплати за поставлений товар; відповідач за первісним позовом оплачений позивачем за первісним позовом товар не поставив, грошові кошти у розмірі 177 300 грн не повернув; позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про повернення відповідачем за первісним позовом 177 300 грн., що оцінюється судом як вимога про повернення грошових коштів у розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України та ч. 2 ст. 693 ЦК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про виникнення у відповідача за первісним позовом обов'язку з повернення позивачу за первісним позовом 177 300 грн та задоволення первісної позовної вимоги про стягнення 177 300 грн основного боргу.

Судом критично оцінюються доводи позивача та відповідача за первісним позовом на те, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 06/03-2018-2 від 06.03.2018 (згідно позиції позивача за первісним позовом) та договір купівлі-продажу № 12/03-2018-2 від 12.03.2018 (згідно позиції відповідача за первісним позовом), оскільки означені договори не підписані обома сторонами договору, а відтак не можуть вважатися судом укладеними у належній формі.

Надані сторонами заяви свідків (а.с. 72-74, 150) є суперечливими та не можуть підтвердити досягнення між сторонами згоди щодо укладення означених договорів.

Також позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення 25 492,34 грн пені за період з 28.03.2018 по 27.08.2018 на суму боргу 177 300 грн.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В свою чергу пеня як різновид неустойки характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов'язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов'язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання; г) триваючий характер - нарахування пені за кожний день прострочення

Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Водночас, приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною другою ст. 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон)).

Розмір пені, передбачений ст. 1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін) або встановлено спеціальним законодавчим актом.

Суд встановив, що оскільки між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу товару, суд вважає, що сторонами не погоджено договірної санкції за порушення зобов'язання з повернення грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення 25 492,34 грн пені.

Також позивачем за первісним позовом у зв'язку з непоставкою відповідачем за первісним позовом товару заявлено вимоги про стягнення 1 063,80 грн інфляційних втрат та 2 229,61 грн 3 % річних за період з 28.03.2018 по 27.08.2018 на суму боргу 177 300 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи не укладення сторонами договору купівлі-продажу № 06/03-2018-2 від 06.03.2018 та відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача за первісним позовом до відповідача за первісним позовом з вимогою про поставку товару, суд не вбачає за можливе встановити дату початку прострочення відповідача за первісним позовом з поставки товару.

Крім того, положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню у випадку порушення грошового зобов'язання, в той час як позивачем за первісним позовом нараховано інфляційні втрати та 3 % річних за порушення відповідачем за первісним позовом зобов'язання з поставки товару, яке є негрошовим за своєю правовою природою.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення 1 063,80 грн інфляційних втрат та 2 229,61 грн 3 % річних.

Предметом зустрічного позову є вимоги про стягнення з Фермерського господарства Колотуцького О.Л. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад" 4 800 грн витрат на зберігання товару.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за зустрічним позовом вчинив всі необхідні дії для поставки ФГ Колотуцького О.Л. товарів, за які ним було сплачено грошові кошти.

Оскільки Фермерське господарство Колотуцького О.Л. протягом розумного строку не здійснило прийняття товару, вказаний товар зберігається ТОВ «Сімейний Сад» і нараховується плата за зберігання з 01.04.2018 на підставі договору оренди складу № 02012018 від 02.01.2018.

Для зберігання товару, який оплачений ФГ Колотуцького О.Л. та не отриманий ним використовується площа в загальному розмірі 20 кв.м., а саме: 1. Престо в каністрі по 20 л. в кількості 23 шт.; 2. Альфа супер в каністрі по 500 мл. в кількості 219 шт.

За період зберігання (01.04.2018 - 20.06.2018) ТОВ «Сімейний Сад» нараховано відповідачу за зустрічним позовом плату за зберігання товару, яка станом на 20.06.2018 складає 4 800 грн.

Суд вважає, що з огляду на встановлення судом відсутності між сторонами домовленостей щодо поставки товару, оформлених у вигляді договору у письмовій формі, у позивача за зустрічним позовом не виник обов'язок із зберігання товару придбаного відповідачем за зустрічним позовом.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для покладення на відповідача за зустрічним позовом витрат на зберігання товару, а зустрічна позовна вимога про стягнення з Фермерського господарства Колотуцького О.Л. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад" 4 800 грн витрат на зберігання товару є такою, що не підлягає задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового збору за подання первісної позовної вимоги , відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову - на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов Фермерського господарства Колотуцького О.Л. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімейний Сад" про стягнення 206 085,75 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімейний Сад» (07403, Київська обл., місто Бровари, вул. О. Онікієнка, буд. 61; ідентифікаційний код 38890954) на користь Фермерського господарства Колотуцького О.Л. (22260, Вінницька обл., Погребищенський район, село Павлівка, відокремлена садиба ФГ Колотуцького; ідентифікаційний код 13340772) 177 300 (сто сімдесят сім тисяч триста гривень) 00 коп. основного боргу та 2 659 (дві тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять гривень) 50 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти первісного позову - відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімейний Сад» (07403, Київська обл., місто Бровари, вул. О. Онікієнка, буд. 61; ідентифікаційний код 38890954) до Фермерського господарства Колотуцького О.Л. (22260, Вінницька обл., Погребищенський район, село Павлівка, відокремлена садиба ФГ Колотуцького; ідентифікаційний код 13340772) про стягнення 4 800 (чотири тисячі вісімсот гривень) 00 коп. витрат на зберігання товару відмовити повністю.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд Київської області до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 24.09.2018.

Суддя П.В.Горбасенко