ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/903/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Таран С.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю:

від ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» - ОСОБА_1, довіреність № 2474 від 12.06.2018;

від ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» - ОСОБА_2, довіреність б/н, від 08.06.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс»

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018

по справі № 916/903/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс»

про стягнення заборгованості у розмірі 97 720,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (надалі позивач), звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» (надалі відповідач) про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 97 720,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.06.2018 позов ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до відповідача ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» про стягнення заборгованості у розмірі 97 720,00 грн. задоволено.

Стягнуто з ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» штраф у сумі 97 720,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з підстав доведеності належними та допустимими доказами факту неправильного зазначення вантажовідправником - ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» у накладній маси вантажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018 по справі № 916/903/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» у повному обсязі не погоджується з викладеними у рішенні суду першої інстанції доводами та вважає, що рішення є необґрунтованим та з передчасним ставленням преюдиціального значення комерційному акту.

Крім того, скаржник зазначає, що для застосування відповідальності передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України, залізниця має довести, що вантаж не було частково втрачено під час перевезення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018 по справі № 916/903/18.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 призначено справу № 916/903/18 до розгляду на 12.09.2018 о 16:30 год.

27.08.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить в задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Українська залізниця» відмовити, а рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018 по справі № 916/903/18 залишити без змін.

Представник ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» в судовому засіданні 12.09.2018 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в апеляційній скарзі та просив скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 12.09.2018 надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018 залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Спір у справі стосується стягнення штрафу в сумі 97 720,00 грн. за неправильне зазначення ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» у накладній від 11.05.2016 №44952778 маси вантажу.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №862/5083.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 2.3. Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної «Правильність внесених відомостей підтверджую» вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту передбачено право Залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правила оформлення перевізних документів затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138). Відповідно до пунктів 1.2, 2 Правил, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі «маса вантажу, визначена відправником» вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі «спосіб визначення маси» зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі «ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)» зазначається відправником або залізницею. У графі «правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Відповідно до пункту 5.5 розділу 5 Правил якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми та комерційним актом.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Штраф відповідно до ст. 118 Статуту стягується у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09.11.2017 згідно з накладною №41456179, зі станції Чорноморська Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено групу вагонів з вантажем вугілля камяне, у т.ч. вагони №№56361934, 53525473.

11.11.2017 на станції призначення Авдіївка на підставі заявки вантажоодержувача від 11.11.2017 згідно ст.52 Статуту залізниць України було здійснено контрольне переважування вантажу та складено комерційний акт №482803/372 від 12.11.2017.

Комерційний акт №482803/372 від 12.11.2017 засвідчує, що під час контрольного зважування вагона №56361934 відправленого за накладною №41456179 було встановлено: в документі зазначено вага: тара вагона 20950 кг, маса вантажу нето 68750 кг. В дійсності: маса вантажу бруто 88700 кг, тара вагона 20950 кг, маса вантажу нето 67750 кг, що менше ваги в документі на 1000 кг. Зважування зазначеного вагону проведена на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, повірених 13.10.2017. Вантаж прибув в справному вагоні: люки та двері закриті, протікання вантажу немає. Завантаження в вагоні нерівномірне, розрівнена, на рівні бортів, без виїмок та поглиблень, маркована вапняним розчином, плінкою проти видування не покривалася. Результат зафіксовано в Книзі контрольних переважувань вантажів 11.11.2017.

Також, комерційний акт №482803/372 від 12.11.2017 засвідчує, що під час контрольного зважування вагона №33525473 відправленого за накладною №41456179 було встановлено: в документі зазначено вага: тара вагона 21850 кг, маса вантажу нето 68600 кг. В дійсності: маса вантажу бруто 88650 кг, тара вагона 21850 кг, маса вантажу нето 67100 кг, що менше ваги в документі на 1500 кг. Зважування зазначеного вагону проведена на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, повірених 13.10.2017. Вантаж прибув в справному вагоні: люки та двері закриті, протікання вантажу немає. Завантаження в вагоні нерівномірне, розрівнена, на рівні бортів, без виїмок та поглиблень, маркована вапняним розчином, плінкою проти видування не покривалася. Результат зафіксовано в Книзі контрольних переважувань вантажів 12. 11.2017.

Відповідно до накладної №41456179 відправником вантажу є ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс». Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, завантаження проводилося вантажовідправником (підтверджується графами 23, 24 перевізних документів). Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, комерційний акт №482803/372 від 12.11.2017 містить усі необхідні підписи посадових осіб, тому являється належним доказом у справі.

Колегією судів відхиляються доводи апеляційної скарги, що для застосування відповідальності за неправильне зазначення маси вантажу, залізниця має довести, що вантаж не було частково втрачено під час перевезення, відповідно до наступного.

Так, відповідно до п. 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Вищенаведені норми свідчать про те, що залізниця не зобов'язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. А вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Отже, факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній та відсутність ознак втрати або пошкодження вантажу під час перевезення встановлений згаданим вище комерційним актом. Крім цього, на станції призначення Авдіївка, Донецької залізниці відміткою у комерційному акті зазначено, що при перевірці вантажу різниці з актом не встановлено.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

Крім того, відповідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць, штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Колегією суддів відхиляються доводи скаржника щодо неможливість відправником зазначити невірну масу вантажу, а також позиції скаржника стосовно права Залізниці на перевірку маси вантажу.

Так, ст. 24 Статуту надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і після прибуття вантажу на станцію призначення.

Разом з цим ст. 52 Статуту встановлює обов'язок залізниці на станції призначення перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою вантажоодержувача.

Так, з комерційного акту № 482803/372 від 12.11.2017 вбачається, що на вимогу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажоодержувач) відбулось контрольне зважування вантажу, отже контрольне зважування відбулося відповідно до ст. 52 Статуту.

Крім того, відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (далі - Правила), накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення, де видається одержувачу разом з вантажем.

У відповідності до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

Графа 24 накладної засвідчує, що маса вантажу визначена відправником. Внесення відомостей відправником в накладну підтверджена графою 55 накладної. Натомість, у разі визначення маси вантажу за участі залізниці, проставляється відповідна позначка у графі 25 накладної.

Слід також зазначити, що завантаження проводилося вантажовідправником, що підтверджується графою 28 накладної №41456179 від 09.11.2017.

Аб.4.2 п.4 таблиці 2 розділу 3 збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009 року N 317, передбачено за участь на вимогу вантажовласника працівника залізниці (перевізника) у зважуванні й/або видачі вантажу нараховується збір у розмірі 66,2 грн. за перші півгодини і 14,7 грн. за кожні наступні півгодини. Неповні півгодини округлюються до повних.

Як зазначає позивач, відповідна вимога до залізниці не надходила. Іншого суду доведено не було.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеній у постановах від 25.05.2018 у справі № 926/3327/16, від 12.04.2018 у справі № 904/10497/16, від 25.05.2018 у справі № 926/3327/16, від 21.05.2018 у справі № 916/2001/17.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018 по справі № 916/903/18 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п. «в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281- 283

Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.06.2018 у справі № 916/903/18 - залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс».

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.09.2018.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран