КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2018 р. Справа№ 910/22686/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Власова Ю.Л.

без повідомлення учасників

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 23.05.2018

у справі № 910/22686/17 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Печерська фортеця"

про стягнення 9882, 67 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Органу самоорганізації населення "Комітет мікрорайону "Печерська фортеця" про стягнення 9 882, 67 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.02.2018 у справі №910/22686/17 прийнято рішення розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), та встановлено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.05.2018 у справі №910/22686/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі № 910/22686/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, скаржник, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення вказав, що у період з 01.11.2014 по 01.05.2015 позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення до нежитлового приміщення відповідача, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Лумумби Патріса, будинок 16. Проте, відповідач в порушення вимог чинного законодавства не розрахувався за їх споживання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 9882, 67 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 поновлено Публічному акціонерному товариству "Київенерго" строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/22686/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Київенерго". Учасникам справи не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали запропоновано подати суду та направити іншим учасникам справи відзив на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України. Розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи. Копію даної ухвали надіслано учасникам апеляційного провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем у встановлений термін подано до суду не було.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Звертаючись до господарського суду із позовом, позивач посилається на те, що відповідач займає приміщення загальною площею 54,30 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Лумумби Патріса, будинок 16, що підтверджується договором оренди нерухомого майна № 236/604-735 від 05.12.2009 та Актом обстеження № 303-2191 від 04.04.2016.

Позивач стверджує, що у період з 01.11.2014 по 01.05.2015 він надавав відповідачу послуги з централізованого опалення до нежитлового приміщення відповідача, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Лумумби Патріса, будинок 16. Проте, відповідач в порушення вимог чинного законодавства не розрахувався за їх споживання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 9 882, 67 грн, що підтверджується копіями актів наданих послуг за спірний період та розрахунком боргу.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості, посилаючись на положення статей 1, 19, 20 Закону України "Про житлові комунальні послуги" та пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За загальним правилом, обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Із зазначених положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" випливає, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами.

Тобто, позивач має довести факт надання до нежитлового приміщення за адресою м. Київ, вул. Лумумби Патріса, 16, послуг з централізованого опалення у період з 01.11.2014 по 01.05.2015 на суму 9 882, 67 грн та наявність заборгованості відповідача, а останній, у свою чергу, має довести відсутність такої заборгованості.

Позивач зазначає, що ним в період з 01.11.2014 по 01.05.2015 надавалися відповідачу послуги з централізованого опалення до нежитлового приміщення, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Лумумби Патріса, 16. Проте, відповідач в порушення вимог закону не розрахувався за їх споживання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2017 становить 9 882, 67 грн.

Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання відповідачу послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою м. Київ, вул. Лумумби Патріса, 16, як і не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за такі послуги.

Акти наданих послуг за спірний період, на які позивач посилається у позовній заяві, в матеріалах справи відсутні.

Наданий позивачем рахунок на оплату № 30100/06/2017/2 від 30.06.2017 є документом, який передбачає виставлення визначених сум до оплати покупцем за товари, які поставляються (фактично поставлені) або послуги, що надаються (фактично надані) та банківські реквізити, на які проводиться оплата. Рахунок на оплату не фіксує факт надання та отримання товарів, виконаних робіт або наданих послуг, оскільки не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України". До того ж, будь-які докази на підтвердження направлення означеного рахунку відповідачу в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Вищезазначені обставини свідчать про безпідставність вимог Публічного акціонерного товариства "Київенерго", викладених у апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/22686/17.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/22686/17 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі №910/22686/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/22686/17.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Ю.Л. Власов