ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"18" вересня 2018 р. Справа № 922/101/16

Суддя-доповідач Тарасова І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків (вх.№1895 Х/2-6)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16 (суддя Швидкін А.О., повний текст ухвали складено 18.07.2016)

за заявою ОСОБА_2, м.Харків,

до ОСОБА_2, м.Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

15.01.2016 фізична особа ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст.ст. 90, 91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", посилаючись на неможливість виконання грошових вимог перед кредиторами після настання встановленого строку для їх сплати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2016 заяву ОСОБА_2 було прийнято до розгляду, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 61002, АДРЕСА_1), за винятком майна, на яке згідно із законодавством України не може бути звернено стягнення.

Ухвалою суду від 01.02.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Харківської області від 02.03.2016 визнано ОСОБА_2 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено строк для пред'явлення кредиторами вимог до банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_3.

Постановлено здійснити офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання фізичної особи ОСОБА_2 банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зобов'язано ліквідатора в строк до 02.03.2017 виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, тощо.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2016 визнано вимоги Київської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області у розмірі 636,86 грн. та включено їх у розмірі 360,07 грн. до першої черги та 276,79 грн. до другої черги задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 16.05.2017 призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.06.2017 визнано вимоги ОСОБА_5 у розмірі 3912550,20 грн. та включено їх в останню чергу задоволення вимог кредиторів. Витрати зі сплати судового збору в розмірі 3200,00 грн. визнати такими, що відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок.

Крім того, ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 визнано вимоги кредитора ОСОБА_6 у розмірі 2 601 816,65 грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів до першої черги, як такі, що є забезпеченими заставою майна фізичної особи, а також 2900,00 грн. судового збору

Також, ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 задоволено у повному обсязі заяву фізичної особи ОСОБА_6 та звернено стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_6

13.09.2018 до Харківського апеляційного господарського суду звернувся ФОП ОСОБА_2, який просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 про задоволення заяви ФО ОСОБА_6 та звернення стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_6

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі -продажу від 28.12.2006, були придбані за кредитні кошти на підставі договору від 28.12.2006 укладеного з ЗАТ «ОТП Банк» та є предметом забезпечення за іпотечним договором від 28.12.2006. Також скаржник зазначає, що ані особисто, ані через представника не звертався до господарського суду Харківської області із заявою про порушення справи про банкрутство, підпис яким підписана заява та всі інші документи у справі про банкрутство ОСОБА_2 не належить ФОП ОСОБА_2 у зв'язку з цим, скаржник вважає, що саме заради оскаржуваної ухвали і наслідків її виконання та заволодіння майно скаржника було порушено справу про банкрутство ОСОБА_2, у зв'язку з цим апелянт наголошує, що ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 порушені його права, які мають бути поновлені шляхом скасування оскаржуваної ухвали.

Одночасно з апеляційною скаргою заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16. Крім того, скаржником надано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення у справі судового рішення.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як на підставу для поновлення строку на подання апеляційної скарги заявник посилається на те, що наприкінці 2015 року він був змушений залишити Україну і виїхати до Канади, повернувся до країни лише у 2017 році, тривалий час лікувався, про існування справи про банкрутство ОСОБА_2 дізнався у 2018 році. Також, скаржник зазначає, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу, що підтверджує належне повідомлення судом ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим, посилаючись на приписи ч. 2 ст. 256 , ч. 2 ст. 261 ГПК України вважає про наявність підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги. На підтвердження доводів, викладених у клопотанні скаржником до матеріалів апеляційної скарги надано копію заяви про отримання захисту біженців.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що підстави поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16 наведені апелянтом в апеляційної скарги не є поважними, оскільки не підтверджені належними доказами. Зокрема, скаржником не надано будь-яких підтверджуючих документів, які б достеменно свідчили про достовірність доводів на які він посилається в обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги. Зокрема, апелянтом не надано доказів перебування його за межами України на протязі з 05.10.2015 по 04.10.2017 року, а також не надано доказів знаходження на лікарняному після жовтня 2017 року, що позбавило його об'єктивної можливості звернення до суду з апеляційною скаргою.

До того ж, в матеріалах справи наявні заяви від 15.01.2016 про порушення справи про банкрутство, заяви від 22.02.2016 року про припинення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_2 та зняття арештів з усього майна, що належить ОСОБА_2 та заява ОСОБА_2 від 02.03.2016 в якій він підтримує свою заяву про визнання його банкрутом та просить відкрити ліквідаційну процедуру, що спростовує доводи апелянта про знаходження з 05.10.2015 за межами України.

Щодо клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведений перелік є вичерпним.

Разом з тим, скаржник не надав належних доказів , які підтверджують його належність до осіб, які мають пільги щодо відстрочення та розстрочення судового збору.

Під час розгляду клопотання апелянта суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

Суд також враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним, а вимога процесуального закону про сплату судового збору не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Підсумовуючи все вищенаведене, в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги з викладених скаржником мотивів слід відмовити.

Згідно частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням приписів вищенаведених норм процесуального законодавства та практики Європейського суду з прав людини, апеляційну скаргу має бути залишено без руху для надання заявникові можливості вказати інші підстави для поновлення строку та сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4134,00 грн.

Керуючись статтями 174, 234, пунктами 2, 3 частини третьої статті 258, статтями 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач Харківського апеляційного господарського суду, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків залишити без руху.

3. Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, м. Харків усунути недоліки апеляційної скарги.

4. Роз'яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Тарасова І. В.