УХВАЛА

10 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 915/1388/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,

розглянувши заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід суддів Міщенка І. С., Берднік І. С., Сухового В. Г.

при розгляді касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський"

про стягнення 31 032 418, 89 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2017 і постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 у справі № 915/1388/16 та призначено розгляд скарги на 05.09.2018.

05.09.2018 Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" подало заяви про відвід суддів Міщенка І. С., Берднік І. С. та Сухового В. Г. від розгляду справи № 915/1388/16 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський".

Заяви про відвід мотивовані тим, що судді Міщенко І. С., Берднік І. С. та Суховий В. Г. приймаючи постанову від 16.05.2018 у справі № 913/711/17 вже надавали свою оцінку правовідносинам що склалися між сторонами спору, досліджували обставини на які посилаються як позивач так і скаржник як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, на думку заявника, у суддів Міщенка І. С., Берднік І. С. та Сухового В. Г. ще до початку розгляду справи № 915/1388/16 сформувалося своє бачення щодо вирішення спору, який виник між сторонами у цій справі.

Крім того, у своїй заяві Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" зазначає про те, ухвалою Верховного Суду від 15.08.2018 було задоволено повторне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" про зупинення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 у справі № 915/1388/16. Проте, на думку позивача, оскільки вирішення питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду міститься у статті 294 Господарського процесуального кодексу України, яка має назву "Відкриття провадження у справі", а тому вирішувати питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду суд касаційної інстанції має лише під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 05.09.2018 з підстав необґрунтованості заявлених відводів провадження у справі № 915/1388/16 було зупинено до вирішення питання про відвід суддів Міщенка І. С., Берднік І. С. та Сухового В. Г. відповідно до частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України.

07.09.2018 заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід суддів Міщенка І. С., Берднік І. С. та Сухового В. Г. передано на розгляд Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.

Розглянувши заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід суддів Міщенка І. С., Берднік І. С. та Сухового В. Г. у справі № 915/1388//16, Суд не знаходить підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді. 2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Згідно із частиною 4 цієї статті незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35 і 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 Суд визначив, що для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, необхідно, зокрема, звернути увагу на спосіб призначення його членів та строки їх повноважень, існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (Рішення ЄСПЛ у справі "Фіндлей проти Сполученого Королівства" від 25.02.1997). Суд зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі – тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію – тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (Рішення ЄСПЛ у справі "Булут проти Австрії" від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб'єктивний критерій, презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 Рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Отже, сама по собі незгода Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" з процесуальними рішеннями зазначених суддів відповідно до прийнятої постанови Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 913/711/17 не є підставою для відводу цих суддів від розгляду справи № 915/1388/16 згідно з вищезазначеними положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Господарським процесуальним кодексом України, зокрема положеннями статей 294, 332, не встановлено строків для заявлення сторонами клопотань про зупинення виконання судового рішення, процесуальні норми не містять заборони на повторне звернення сторони з клопотанням про зупинення виконання судового рішення, а доводи Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" в заяві про відвід суддів є довільним тлумаченням норм процесуального права.

Таким чином, заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід суддів Міщенка І. С., Берднік І. С. та Сухового В. Г. не містять обґрунтованого посилання на обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності суддів, у зв'язку із чим Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявлених відводів.

Керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід судді Міщенка І. С. у справі № 915/1388/16 відмовити.

2. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід судді Берднік І. С. у справі № 915/1388/16 відмовити.

3. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід судді Сухового В. Г. у справі № 915/1388/16 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           К. М. Пільков