КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р. Справа№ 910/6335/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Андрієнка В.В.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з`явилися;

відповідача - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик"

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.07.2017 р. (повне рішення складено 17.07.2017 р.)

у справі № 910/6335/17 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна"

про стягнення заборгованості у розмірі 13643,76 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" про стягнення заборгованості за договорами-заявками на перевезення вантажу № DD/KI/FT-23-09-2016 від 22.09.2016 р. та № DD/KI/FT-26-09-2016 від 24.09.2016 р. у загальному розмірі 13643,76 грн, з яких: 13200,00 грн - основного боргу, 101,84 грн - 3% річних та 341,92 грн - інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов укладених заявок-договорів № DD/KI/FT-23-09-2016 від 22.09.2016 р. та № DD/KI/FT-26-09-2015 від 24.09.2016 р. в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.07.2017 р. (повне рішення складено 17.07.2017 р.) у справі № 910/6335/17 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також до апеляційної скарги позивачем було додано клопотання про витребування доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що ні чинним законодавством, ні договором, укладеним між сторонами, не передбачено обов'язкового складання і підписання актів-приймання передачі робіт (послуг). Також, позивач посилається на те, що товарно-транспортні накладні були підписані працівником відповідача, зокрема ОСОБА_3, яка ймовірно перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що перевезення вантажу за заявками-договорами № DD/KI/FT-23-09-2016 від 22.09.2016 р. та № DD/KI/FT-26-09-2015 від 24.09.2016 р. здійснювалось працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" із залученням автотранспорту, що належить позивачу на праві власності або перебуває в його користуванні на праві оренди, відтак факт здійснення перевезення за вказаними заявками-договорами саме позивачем є недоведеним.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 р. рішення Господарського суду м. Києва від 10.07.2017 р. у справі № 910/6335/17 залишено без змін, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" без задоволення.

В подальшому позивач звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, за результатами розгляду якої постановою Верховного Суду від 02.04.2018 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 р. у справі № 910/6335/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи № 910/6335/17 було повернуто до Київського апеляційного господарського суду 16.05.2018 р. супровідним листом Верховного Суду № 24-14/812 від 14.05.2018 р.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6335/17, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень щодо клопотання про витребування доказів впродовж 5 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Київського апеляційного господарського суду № 09.1-08/1462/18 від 11.06.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6335/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2018 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 р. розгляд справи призначено на 05.07.2018 р.

У призначеному судовому засіданні 05.07.2018 р. оголошено перерву у розгляді клопотання до 19.07.2018 р.

До суду 17.07.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" подано заяву про розгляд справи за відсутності апелянта, у якій останній також підтримав подане клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 р. було оголошено перерву до 06.09.2018 р., витребувано у Головного управління ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві відомості та документи стосовно відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" податку на додану вартість та облікування по господарських операціях з перевезення вантажів на підставі виданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" податкової накладної № 103 від 23.09.2016 р. по ТТН № 000113492 від 22.09.2016 р. та по заявці-договору № DD/KI/FT-23-09-2016, податкової накладної № 111 від 26.09.2016 р. по ТТН № 000113826 від 23.09.2016 р., № 000113910 від 23.09.2016 р., № 000113939 та по заявці-договору №DD/FI/FT-26-09-2015 від 26.09.2016 р. та інформацію про перебування гр. ОСОБА_3 в трудових чи інших відносинах з ТОВ "Кат Карго Лоджістікс Україна" 22.09.2016 р. та 23.06.2016 р.

17.08.2018 р. через канцелярію суду від Головного управління ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшов лист про те, що згідно з інформаційними ресурсами ДФС України неможливо ідентифікувати суб'єкта господарювання, зазначеного в ухвалі від 19.07.2018 р. у справі № 910/6335/17, оскільки позивач не вказав свій податковий номер.

Також від Головного управління ДФС у м. Києві надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає про те, що ТОВ «Кат Карго Лоджістік Україна» протягом 2016 - червня 2019 р.р. та протягом 2016 - липня 2018 р.р. не заявляло до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість, перевірки з питань бюджетного відшкодування не проводились.

У засідання суду, призначене на 06.09.2018 р., представники сторін не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

22.09.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" (далі - замовник) та ТОВ "Роялті Логістик" (далі - перевізник) був укладений заявка-договір № DD/KI/FT-23-09-2016 (далі - заявка-договір-1).

Згідно з умовами заявки-договору-1 перевізник зобов'язувався надати замовнику транспортні послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом по території України вартістю - 7 000,00 грн за маршрутом: с. Чайка - м. Харків.

Також умовами вказаної заявки-договору сторони передбачили, що оплата здійснюється протягом 5-7 днів по оригіналах документів, державний номерний знак автомобіля, який здійснюватиме перевезення - ВО4428ВВ, водій - Мазуркевич.

24.09.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кат Карго Лоджістікс Україна" (далі - замовник) та ТОВ "Роялті Логістик" (далі - перевізник) був укладений заявка-договір № DD/KI/FT-26-09-2015 (далі - заявка-договір-2).

Згідно з умовами заявки-договору-2 перевізник зобов'язувався надати замовнику транспортні послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом по території України вартістю - 6 200,00 грн за маршрутом: с. Чайка - м. Кривий Ріг.

Також у заявці-договорі-2 сторони передбачили, що оплата здійснюється протягом 5 днів по оригіналам документів.

Так, перевезення вантажу по заявці-договору-1 було здійснено на підставі товарно-транспортної накладної № 000113492 від 22.09.2016 р.

Перевезення вантажу по заявці-договору-2 було здійснено на підставі товарно-транспортних накладних № 000113826, № 000113939 та № 000113910 від 23.09.2016 р.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що, на думку позивача, всупереч умовам укладених заявок-договорів № DD/KI/FT-23-09-2016 від 22.09.2016 р. та № DD/KI/FT-26-09-2015 від 24.09.2016 р. відповідач не виконав свої зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, перевезення вантажу по заявці-договору-1 здійснювалось на підставі товарно-транспортної накладної № 000113492 від 22.09.2016 р., з якої вбачається, що вантажоодержувачем вантажу визначено відповідача - ТОВ "Кат Карго Лоджістікс Україна".

Разом з тим, факт прийняття товару від перевізника за вказаною накладною засвідчений підписом представника та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрос-Україна", тобто іншою юридичною особою.

Перевезення вантажу по заявці-договору-2 здійснювалось на підставі товарно-транспортних накладних № 000113826, № 000113939 та № 000113910 від 23.09.2016 р., з яких вбачається, що вантажоодержувачами вантажу визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторитет ТБ" та Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Цеппелін Україна ТОВ".

До того ж у матеріалах справи відсутні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1012026 від 23.09.2016 р. та № 1012043 від 26.09.2016 р., засвідчені печаткою та підписом представника ТОВ "Кат Карго Лоджістікс Україна"

Крім того, за умовами укладених сторонами заявок-договорів на перевезення вантажу оплата наданих послуг здійснюється після отримання замовником перевезення (відповідачем) оригіналів документів.

На підтвердження направлення оригіналів документів відповідачу позивач долучив до матеріалів справи:

- за заявкою-договором-1 - фіскальний чек підприємства поштового зв'язку від 01.10.2016 р. (поштове відправлення № 007), витяг з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про вручення адресатові вказаного поштового відправлення;

- за заявкою-договором-2 - фіскальний чек підприємства поштового зв'язку від 27.03.2017 р. та опис вкладення у цінний лист (поштове відправлення № 285), з якого вбачається, що позивач направив на адресу відповідача, зокрема, заявку-договір № DD/KI/FT-26-09-2015 від 24.09.2016 р., рахунок-фактуру № 1012043 від 26.09.2016 р., акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 1012043 від 26.09.2016 р. та оригінали товарно-транспортних накладних № 000113939, № 000113910, № 000113826 від 23.09.2016 р., а також витяг з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про вручення адресатові вказаного поштового відправлення.

Отже позивачем не надано опису вкладення до поштового відправлення № 007, відтак неможливо перевірити та встановити вміст вказаного поштового відправлення.

Таким чином позивачем не надано належних доказів на підтвердження направлення ним відповідачу оригіналів документів за заявкою-договором № DD/KI/FT-23-09-2016 від 22.09.2016 р.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 13200,00 грн основного боргу є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що вищевказані товарно-транспортні накладні були підписані працівником відповідача, зокрема ОСОБА_3, яка ймовірно перебувала у трудових відносинах з відповідачем, судова колегія вважає необгргунтованими, оскільки позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження вказаного, а самі доводи ґрунтуються лише на припущеннях позивача.

Крім того, на виконання вимоги ухвали суду від 19.07.2018 р. щодо інформації про перебування гр. ОСОБА_3 в трудових чи інших відносинах з ТОВ "Кат Карго Лоджістікс Україна" 22.09.2016 р. та 23.06.2016 р., ГУ ДФС України у м. Києві надало пояснення, в яких вказало, що надання інформації про кількість відпрацьованих днів та виплатам по втраті працездатності не входить до компетенції органів Державної фіскальної служби.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 101,84 грн 3% річних та 341,92 грн інфляційних втрат також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було доведено наявність основної заборгованості у відповідача, тому відсутні правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому судом апеляційної інстанції було враховано вказівки касаційної інстанції та вирішено спір на підставі належних доказів.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 10.07.2017 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 10.07.2017 р. у справі № 910/6335/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.09.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Андрієнко