У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

11 вересня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/665/18

Суддя Господарського суду Чернігівської області Книш Н.Ю., розглянувши заяву від 05.09.2018 №б/н

Фізичної особи-підприємця Кізім Павла Олександровича, АДРЕСА_1, 17500

про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» ( вул. Індустріальна, 2, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) 40000грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

06.09.2018 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Кізіма Павла Олександровича про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» 40000,00 грн неповернутої позики, наданої згідно з договором грошової позики від 18.05.2017.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на неналежне виконання боржником зобов'язань за договором грошової позики від 18.05.2017.

Розглянувши подану заявником заяву від 05.09.2018 та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

Частинами 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Статтею 148 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ч.2, 3 ст. 1087 Цивільного кодексу України, розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб-підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Як вбачається з умов договору грошової позики від 18.05.2018 (надалі - договір), укладеного між Фізичною особою-підприємцем Кізімом Павлом Олександровичем (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» (позичальником) в особі директора Гапона Володимира Михайловича, Позикодавець зобов'язався надати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 40000,00 гривень, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (п. 1.1 договору).

За умовами п.2.1 договору Позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою.

У п. 6.2. договору обумовлено, що підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики.

Відповідно до п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (чинного на момент підписання договору), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Відповідно до п. 3.1., 3.3., 3.4. Положення № 637, оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями.

З аналізу вказаних вище приписів законодавства України, суд доходить висновку, що касові операції, зокрема щодо видачі/отримання готівки мали оформлюватися відповідними касовими документами.

Законом України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» передбачено, що платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби.

До документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, Фізичною особою-підприємцем Кізімом П.О., не подано належних доказів оформлення касової операції з видачі/отримання готівки, а саме доказів на підтвердження факту передачі в позику грошових коштів.

Суд зазначає, що Законом України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» та Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні не передбачено, що розписка про отримання коштів відноситься до первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факт здійснення касових операцій, у тому числі отримання коштів позичальником від позикодавця.

Заявником до матеріалів заяви додана копія розписки від 18.05.2017, яка не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження факту надання грошових коштів в розмірі 40000,00 грн (позики) у відповідності до приписів Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Абзацем 2 п. 1 постанови Правління Національного банку України від 06.06.2013 №210, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2013 за № 1109/23641 (чинної на момент підписання договору грошової позики від 18.05.2017), установлено граничну суму розрахунків готівкою підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень.

В той же час з положень п. 1.1., 2.1. договору грошової позики від 18.05.2017 вбачається, що предметом даного договору є грошові кошти в розмірі 40000,00 грн, які передаються позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо зокрема, із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За приписами ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З огляду на те, що заявником до заяви про видачу судового наказу не було додано належних доказів, які підтверджують факт передачі у власність боржника грошових коштів і, як наслідок, факту укладення між сторонами договору позики, а тому суд доходить висновку про відмову у видачі у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Кізіму Павлу Олександровичу у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки» позики в сумі 40000,00 грн., наданої згідно договору грошової позики від 18.05.2017р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 11.09.2018.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Ю.Книш