УХВАЛА

11 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/18478/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль",

представник позивача - не з'яв.,

відповідач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник відповідача - Литвин П.В. - адвокат (свідоцтво від 17.06.2010 №4197/10),

розглянув матеріали касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - Товариство)

на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 (суддя Головатюк Л.Д.) та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 (головуючий суддя - Жук Г.А., судді Мальченко А.О. і Дикунська С.Я.)

у справі №910/18478/17

за позовом Товариства

до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія)

про визнання додаткової угоди укладеною.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання укладеною додаткової угоди від 18.04.2016 № 11 до договору купівлі-продажу природного газу від 25.12.2014 №127/15-ПР (про укладення договору в новій редакції).

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Прийняті судові акти мотивовані відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки визнання укладеним спірного договору, обов'язковість укладення якого не передбачена законом, суперечить загальним засадам цивільного законодавства про свободу договору та не ґрунтується на вимогах закону. Зокрема, суди попередніх інстанцій виходили з такого.

Позивач просить визнати укладеною додаткову угоду від 18.04.2016 до договору купівлі-продажу природного газу від 25.12.2014 №127/15-ПР щодо постачання природного газу у 2016 році для власних потреб (категорії ПР).

З огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (далі - Постанова) вбачається виникнення у Компанії безумовного обов'язку з укладення договорів на постачання природного газу в тому випадку, коли виробництво теплової енергії здійснюється для споживання населенням, релігійними організаціями та бюджетними установами, організаціями.

Для всіх інших категорій споживачів, що не підпадають під дію Постанови, нормами Закону України "Про ринок природного газу" запроваджені ринкові механізми співпраці з постачальниками природного газу.

Отже, з такими категоріями споживачів (які не підпадають під дію Постанови) відповідач зобов'язаний будувати свої правовідносини виключно на ринкових умовах і за принципами вільної торгівлі природним газом та рівності суб'єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені; вільного вибору споживачем постачальника природного газу; недопущення та усунення обмежень конкуренції, спричинених діями суб'єктів ринку природного газу, у тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання державної форми власності тощо (стаття 3 Закону України "Про ринок природного газу" - "Принципи функціонування ринку природного газу").

Тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що для задоволення позовних вимог немає правових підстав, оскільки визнання укладеним спірного договору, обов'язковість укладення якого не передбачена законом, суперечить загальним засадам цивільного законодавства про свободу договору та не ґрунтується на вимогах законодавства.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, Товариство звернулося з касаційною скаргою, в якій просить суд касаційної інстанції: скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 у справі №910/18478/17; справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції; стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь приватного акціонерного товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" судові витрати зі сплати судового збору за подання позову, апеляційної та касаційної скарг у справі.

За доводами касаційної скарги:

- висновки судів попередніх інстанцій є передчасними та необґрунтованими, оскільки зроблені без об'єктивного, повного та всебічного розгляду справи, а ґрунтуються виключно на запереченнях, наданих суду відповідачем у справі, та не відображають противагу доказів та наведених доводів позивача у справі;

- судами попередніх інстанцій було порушено статті 2, 7, 13, 73, 75, 79, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України, тобто норми процесуального права, а також невірно застосовані норми матеріального права, а саме: статті 509, 638, 649 Цивільного кодексу України, статті 4, 67, 179-181, 187, 275-277 Господарського кодексу України (далі - ГК України), положення Законів України "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про теплопостачання", "Про природні монополії", "Про ринок природного газу", положення постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу", положення Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалюваного сезону 2016/17 року для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню", положення Постанови.

У відзиві на касаційну скаргу Компанія заперечує проти задоволення касаційної скарги і вважає оскаржувані судові рішення законними та такими, що прийняті з дослідженням всіх обставин справи та у відповідності до норм, що регулюють спірні правовідносини, зокрема зазначає, що: з положень Постанови вбачається, що Компанія зобов'язана укладати договори на постачання природного газу лише в тому випадку, коли виробництво теплової енергії здійснюється для споживання населенням, релігійними організаціями та бюджетними установами та організаціями; наведений у запропонованій позивачем додатковій угоді суб'єктний склад споживачів, а власне - Товариство, яке є кінцевим споживачем, не підпадає під визначений Постановою перелік споживачів, з якими відповідач зобов'язаний укладати договори, та/або додаткові угоди на пролонгацію договорів постачання природного газу для власних потреб, - та просить у задоволенні касаційної скарги відмовити в повному обсязі, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У відповіді на відзив на касаційну скаргу Товариство зазначає, що відзив на касаційну скаргу є необґрунтованим та просить задовольнити вимоги касаційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018.

Касаційним господарським судом з'ясовано, що ухвалою Касаційного господарського суду від 29.08.2018 у справі №910/15590/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Компанії, треті особи, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору: публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", про спонукання до укладення договору передано на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у справі № 910/9105/17, які розглядалися колегією суддів Касаційного господарського суду, що входять до складу іншої палати.

Як вбачається з обставин справи №910/15590/17, у вересні 2017 року публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до суду з позовом до Компанії про: спонукання відповідача до укладення договору постачання природного газу 2016 року, що використовується позивачем для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), в редакції позивача; зобов'язання відповідача надати позивачу підписану форму договору з додатками до нього - актами приймання-передачі природного газу в період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно.

Позов мотивований тим, що відповідач є монополістом та гарантованим постачальником природного газу для позивача як виробника теплової енергії, на якого спеціальними нормативно-правовими актами покладено спеціальні обов'язки з постачання природного газу виробникам теплової енергії на підставі відповідних примірних договорів. Проте відповідач, ігноруючи встановлений для нього обов'язок з укладення з позивачем відповідних договорів на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для споживання усіма без виключення категоріям кінцевих споживачів, безпідставно ухиляється від підписання направленого йому позивачем проекту договору на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ; тобто для категорії "інші споживачі"), що може призвести до припинення теплопостачання захищеним споживачам та зростання соціальної напруги.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 зі справи №910/15590/17, у позові відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідно до Постанови на Компанію покладено обов'язок з укладення договорів на постачання природного газу лише у випадку його використання позивачем для виробництва теплової енергії для потреб: населення, релігійних організацій та бюджетних установ та організацій. Укладення ж відповідних договорів щодо інших категорій споживачів, які не підпадають під дію вказаної Постанови, не є обов'язковим для Компанії та відбувається на загальних підставах з урахуванням принципу свободи договору, а тому відповідний переддоговірний спір між сторонами вирішенню судом не підлягає.

Передаючи справу №910/15590/17 на розгляд об'єднаної палати, Касаційний господарський суд виходив з того, що предметом позовних вимог як у справі №910/9105/17, так і у справі № 910/15590/17 є спонукання відповідача до укладення договору на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для категорії "інші споживачі", яка не охоплюється дією Постанови, а, отже, відсутній прямий законодавчо встановлений обов'язок для відповідача з укладення відповідного договору на постачання природного газу, і тому його укладення відбувається на загальних підставах, з урахуванням принципу свободи договору.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Правовідносини у даній справі №910/18478/17 та у справі №910/15590/17 за характером спору та сферою правового регулювання є подібними. Висновок об'єднаної палати у справі №910/15590/17 має суттєве значення для вирішення спору в даній справі та для єдності судової практики, враховуючи остаточність постанови Верховного Суду.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд вважає за необхідне зупинити провадження в даній справі № 910/18478/17 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до прийняття відповідного рішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/15590/17.

Керуючись пунктом 7 статті 228 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі №910/18478/17 за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 до прийняття відповідного рішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/15590/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов