РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2018Справа № 910/11364/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Жука В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія»

треті особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участі представників:

від позивача - Петроченко С.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Чугунов М.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи - Назаренко С.М. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Національний банк України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та третьою особою укладено Кредитний договір №61/09 від 29.12.2009, відповідно до умов якого, з урахуванням укладених між сторонами додаткових договорів, позивач надав третій собі кредит на суму 800000000 грн. строком до 30.11.2015. В подальшому, 13.05.2014 між позивачем та третьою особою було укладено Кредитний договір №12/09/5, відповідно до умов якого, з урахуванням укладених між сторонами додаткових угод, позивач надав третій особі кредит на суму грн. строком до 30.12.2016. Разом з тим 29.12.2009, в якості забезпечення виконання зобов'язань третьою особою за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого, з урахуванням укладених між сторонами додаткових угод, вказаний договір забезпечує вимоги за Кредитними договорами №61/09 від 29.12.2009 та №12/09/5 від 13.05.2014.

Так позивач зазначає, що внаслідок невиконання третьою особою зобов'язань за Кредитними договорами в останньої перед позивачем утворилась заборгованість, що станом на 16.05.2017 становить ,21 грн. та складається з заборгованості за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009, зокрема, заборгованості за кредитом в розмірі 800000000 грн., заборгованості за процентами в сумі 77654794,51 грн. та штрафу в розмірі 30000 грн., а також заборгованості за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014, зокрема, заборгованості за кредитом в розмірі грн., заборгованості по процентам в сумі 135863013,70 грн. та штрафу в розмірі 30000 грн.

Оскільки після звернення позивача з вимогою до відповідача про сплату вказаної заборгованості, остання погашена не була, позивач просить звернути стягнення на передане відповідачем в іпотеку майно, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною в розмірі 1415900 грн. для подальшої реалізації предметів іпотеки у межах процедури виконавчого провадження.

Відповідач у поданих до суду письмових поясненнях по справі, заперечив проти наданого позивачем звіту про оцінку майна, зазначивши, що останній складено без перевірки відповідності технічних характеристик об'єкта оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього, оскільки експерту було відмовлено в доступі до досліджуваного об'єкта, про що зазначено в самому звіті.

Третя особа у поданих до суду письмових поясненнях по суті спору заперечень проти задоволення позову на надала, разом з тим, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» заперечило проти наданого позивачем звіту про оцінку майна, зазначивши, що станом на 09.12.2009 ринкова вартість предмету іпотеки становила 12202498 грн., проте з наданого позивачем звіту про оцінку майна вбачається, що експертом встановлено вартість в розмірі 1415900 грн., що становить на 10786598 грн. менше за ціну, що була узгоджена сторонами в договорі.

Разом з тим, в ході розгляду справи позивачем та відповідачем було подано клопотання про призначення у справі судової експертизи у справі.

За приписами ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 24.10.2017 судом призначено судову експертизу у справі №910/11364/17. На вирішення експерта поставлено наступне питання: яка ринкова вартість Гуртово-роздрібної бази, загальною площею 563, 0 кв.м., у тому числі: адміністративний будинок (літера А1) площею - 209,5 кв.м., холодильне відділення (літера А2) площею - 112,7 кв.м., будинок товарознавців (літера А3) площею - 41.7 кв.м., магазин (літера А4) площею - 102.9 кв. м., склад (літера А5) площею - 91.8. кв.м., прохідна (літера Б) площею - 4.4. кв.м., ворота (№1) площею - 11.0. кв.м., огорожа (№3) площею - 27.9 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірника, буд. 1, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 29.12.2009, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., зареєстрованим за №2376?.

Проведення експертизи доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №910/11364/17 зупинено до одержання результатів судової експертизи.

В подальшому, 19.01.2018 від Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про повернення матеріалів справи №910/11364/17 без виконання судової експертизи, у зв'язку із не оплатою вартості проведення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.01.2018 поновлено провадження у справі №910/11364/17 за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про звернення стягнення на предмет іпотеки та призначено підготовче засідання у справі.

01.03.2018 відповідачем через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва повторно подано клопотання про призначення судової експертизи у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2018 судом призначено судову експертизу у справі №910/11364/17. На вирішення експерта поставлено наступне питання: яка ринкова вартість Гуртово-роздрібної бази, загальною площею 563, 0 кв.м., у тому числі: адміністративний будинок (літера А1) площею - 209,5 кв.м., холодильне відділення (літера А2) площею - 112,7 кв.м., будинок товарознавців (літера А3) площею - 41.7 кв.м., магазин (літера А4) площею - 102.9 кв. м., склад (літера А5) площею - 91.8. кв.м., прохідна (літера Б) площею - 4.4. кв.м., ворота (№1) площею - 11.0. кв.м., огорожа (№3) площею - 27.9 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірника, буд. 1, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 29.12.2009, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., зареєстрованим за №2376?.

Проведення експертизи доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №910/11364/17 зупинено до одержання результатів судової експертизи.

10.05.2018 від Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення №354/18-22 від 05.05.2018 про повернення матеріалів справи №910/11364/17 без виконання судової експертизи, у зв'язку із не оплатою вартості проведення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2018 поновлено провадження у справі №910/11364/17 та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених в письмових поясненнях по справі зазначивши, що в наданому позивачем звіті про оцінку вартості майна занижена вартість майна переданого в іпотеку.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечень проти задоволення позову не надав, разом з тим зазначив, що при укладенні між сторонами іпотечного договору ринкова вартість предмету іпотеки становила 12202498 грн., проте з наданого позивачем звіту про оцінку майна вбачається, що експертом встановлено вартість в розмірі 1415900 грн., що становить на 10786598 грн. менше за ціну, що була узгоджена сторонами в договорі.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 29.12.2009 між Національним банком України (далі - позивач, кредитор) та Публічним акціонерним товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - третя особа, позичальник) укладено Кредитний договір №61/09 (в редакції Договору про внесення змін від 28.11.2012), відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику кредит на суму 800000000 грн. на строк з 29.12.2009 по 30.09.2015. Процентна ставка за кредитом є змінною. Розмір процентної ставки розраховується відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України та відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про підтримку ліквідності ПАТ «КБ» Фінансова Ініціатива» №494/БТ від 23.11.2012 та встановлюється на рівні облікової ставки НБУ плюс два процентних пункти. Станом на день укладення цього кредитного договору процентна ставка за кредитом становить 9,5% річних. При зміні облікової ставки Національного банку України в процесі виконання кредитного договору позичальник, з дати набрання чинності нової облікової ставки, самостійно перераховує розмір процентної ставки, застосовуючи діючу ставку коригування і сплачує її у строки, передбачені цим договором. Базова кількість днів для нарахування процентів - 365 (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, під забезпечення кредиту надаються, зокрема, нерухоме майно поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія», місцезнаходження: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірника, буд. 1.

Згідно з п.1.4 Кредитного договору, позичальник нараховує та сплачує проценти за користування кредитом, згідно графіку погашення відсотків, в передостанній робочий день місяця - за період з першого по останнє число поточного місяця - та разом з поверненням кредиту.

Пунктом 2.2.4 Кредитного договору, кредитор має право, нараховувати пеню за несвоєчасне виконання позичальником зобов'язань за цим договором щодо повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 0,5 процента від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з п.2.2.8 Кредитного договору, кредитор має право, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, передбачених Кредитним договором, стягувати штраф у розмірі 30000 грн.

За умовами п.2.3.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути кредитору суму кредиту та суму процентів за його користування.

Відповідно до п.3.2 Кредитного договору, цей договір вважається укладеним з дати його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Додатковими договорами від 26.02.2014, від 23.12.2014, від 26.02.2015, від 12.03.2015 до Кредитного договору №61/09 від 29.12.2009 сторонами вносились зміни до Кредитного договору в частині зміни процентної ставки за користування кредитом та графіку погашення кредиту, так відповідно до останньої, позичальник мав повернути кредитні кошти до 30.11.2015 в сумі 800000000 грн. із процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 21,5% річних.

В подальшому, 13.05.2014 між Національним банком України (далі - позивач, кредитор) та Публічним акціонерним товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - третя особа, позичальник) укладено Кредитний договір №12/09/5, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит на суму грн. на строк з 13.05.2014 по 30.12.2016 шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору №12/09 від 16.02.2009. Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України та становить 19,0% річних (п.1.1 Кредитного договору).

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку із датою остаточного повернення кредиту - 30.12.2016.

Згідно з п.1.4 Кредитного договору, позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту.

Пунктом 1.7 Кредитного договору сторони погодили, що за невиконання або несвоєчасне виконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором нараховується пеня в розмірі 0,5 процента від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов'язання. Базовою кількістю днів для нарахування пені є фактична кількість днів у місяці/році.

У відповідності до п.2.2.9 Кредитного договору, кредитор має право, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим кредитним договором, стягнути з позичальника штрафу сумі 30000 грн.

За умовами п.2.3.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язується, своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання, відповідно до умов цього кредитного договору, в т.ч. повернути кредитору суму кредиту у терміни, визначені кредитним договором, та проценти за користування цим кредитом.

Відповідно до п.2.3.16 Кредитного договору, позичальник зобов'язується, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим кредитним договором, сплатити кредитору штраф у розмірі 30000 грн.

Цей кредитний договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами, взятих на себе зобов'язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань за цим кредитним договором (п.3 Кредитного договору).

Додатковим договором №1 від 28.05.2014 до Кредитного договору №12/09/5 сторони погодили внести зміни до п.1.1 Кредитного договору та викласти абзац 2 у наступній редакції: «Розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні півтори облікової ставки Національного банку України та становить 14,25% річних. Процентна ставка за кредитом протягом дії кредитного договору не підлягає коригуванню».

Додатковими договорами №3 та №5 до Кредитного договору №12/09/5 сторонами вносились зміни до Кредитного договору в частині строків сплати нарахованих відсотків за користування кредитом.

Крім того, судом встановлено, що на забезпечення виконання зобов'язань позичальника - Публічним акціонерним товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», між Національним банком України (іпотекодержатель) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» (іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір від 29.12.2009 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., зареєстрованим за №2376.

Відповідно до п.1 Іпотечного договору (в редакції Договору №3 від 29.08.2014 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору), цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з:

Кредитного договору №61/09 від 29.12.2009, що укладений між іпотеко держателем та позичальником та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод до нього, додатків, змін та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення цього договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені Кредитним договором; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором.

Кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014, що укладений між іпотекодержателем та позичальником та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод до нього, додатків, змін та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення цього договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені Кредитним договором; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором.

Відповідно до п.5 Іпотечного договору, в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, загальною ринковою вартістю 5700282 грн., а саме: Гуртово-роздрібна база, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірника, буд. 1 та складається з адміністративного будинку (літера А1) площею - 209,5 кв. м; холодильного відділення (літера А2) площею - 112,7 кв. м; будинку товарознавців (літера А3) площею - 41.7 кв. м; магазину (літера А4) площею - 102.9 кв. м; складу (літера А5) площею - 91.8 кв. м; прохідної (літера Б) площею - 4.4 кв. м; воріт (№1) площею - 11.0. кв. м; огорожі (№2) площею - 56,1 кв. м; огорожі (№3) площею - 102,4 кв. м.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2008, справа №8/402, зареєстрованого в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації 16.09.2008 за реєстраційним №271406.

Відповідно до Витягу №24735991 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.12.2009, виданого Івано-Франківським Бюро технічної інвентаризації балансова вартість предмету іпотеки складає 1078321 грн.

Згідно з п.9 Іпотечного договору, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 5700282 грн. (без врахування ПДВ).

Пунктом 15.8.1 Іпотечного договору визначено, що з метою задоволення своїх вимог іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до п.25 Іпотечного договору, термін дії договору - до повного виконання іпотекодержателем зобов'язань за Кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зобов'язання за кредитним договором по наданню кредитних коштів виконані в повному обсязі та надано третій особі кредит за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 в розмірі 800000000 грн. та за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 в сумі грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами та банківськими виписками.

Позичальник, в свою чергу, зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином та у повному обсязі не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 16.05.2017 становить, грн., зокрема за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 заборгованість за кредитом складає 800000000 грн., заборгованість за процентами становить 77654794,51 грн. та штраф в розмірі 30000 грн., а також за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 заборгованості за кредитом становить грн., заборгованість по процентам складає 135863013,70 грн. та штраф в розмірі 30000 грн.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (уповноважена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, позичальник в строк, передбачений умовами Кредитних договорів, не виконував свої зобов'язання.

Відповідно до п.2.2.5 Кредитного договору №61/09, у разі неможливості стягнення коштів з банківських рахунків позичальника кредитор має право з дня виникнення про строченої заборгованості за цим договором вживати заходів щодо звернення стягнення, реалізації предмета застави і задоволення вимог за кредитом, процентами за користування ним, нарахованими штрафними санкціями (пенею, штрафом) за рахунок коштів від його продажу до повного погашення заборгованості.

Згідно з п.2.2.2 Кредитного договору №12/09/5, у разі неможливості стягнення коштів з банківських рахунків позичальника, з дня виникнення простроченої заборгованості позичальника, кредитор має право, вживати заходів щодо звернення стягнення, реалізації предмета застави і задоволення вимог за кредитом, процентами за користування ним, нарахованими штрафними санкціями за рахунок коштів від реалізації предмета застави.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до позичальника та іпотекодавця з Вимогами №18-0013/24986 від 05.04.2017 та №18-0013/25027 від 05.04.2017 щодо погашення заборгованості за Кредитними договорами. Докази направлення зазначених вимог містяться у матеріалах справи.

Частиною 1 ст.575 Цивільного кодексу України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст.590 Цивільного кодексу України визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

Матеріалами справи належним чином підтверджений факт існування заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в розмірі ,21 грн., а саме: за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 заборгованість за кредитом складає 800000000 грн., заборгованість за процентами становить 77654794,51 грн. та штраф в розмірі 30000 грн., а також за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 заборгованості за кредитом становить грн., заборгованість по процентам складає 135863013,70 грн. та штраф в розмірі 30000 грн.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Відповідно до вказаної вище статті 38, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Пунктом 9 Іпотечного договору сторони погодили, що вартість предмета іпотеки складає 5700282 грн. без урахування ПДВ.

Як вбачається із матеріалів справи, на замовлення позивача з метою визначення вартості заставного майна суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Увекон», проведено оцінку майна, загальною площею 563,0 кв. м, що є власністю відповідача, та що знаходяться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірника, буд. 1.

Згідно з даним висновком, станом на 20.02.2017 ринкова вартість об'єкту оцінки - вищезазначеного рухомого майна становить (без ПДВ) - 1415900 грн.

Водночас, відповідач проти визначеної цим висновком вартості рухомого майна заперечує, посилаючись на те, що така вартість визначена без обстеження об'єкту оцінки на відповідність технічних характеристик оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього, оскільки оцінювачу не було надано доступу до спірного майна, про що експертом зазначено у вказаному звіті.

У зв'язку з наведеним, сторони просили призначити судову експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо визначення ринкової вартості предмета іпотеки.

Як зазначено судом вище, ухвалами господарського суду міста Києва від 24.10.2018 та від 01.03.2018 судом призначено судову експертизу у справі №910/11364/17, на вирішення експерта було поставлено питання щодо визначення ринкової вартості предмета іпотеки за Іпотечним договором від 29.12.2009.

Проте, призначена ухвалами господарського суду міста Києва судова експертиза у справі не була проведена у зв'язку із несплатою вартості проведення судової експертизи.

В той же час, судом не може бути прийнятий наданий позивачем Висновок Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Увекон» про оцінку спірного нерухомого майна, оскільки експертом проведено оцінку вартості спірного майна виключно за документами, без дослідження об'єкту нерухомості в натурі, крім того, документи, які були надані експерту та підлягали дослідженню виконані станом на момент укладення між сторонами Іпотечного договору, що наразі можуть бути неактуальними у зв'язку зі зміною стану об'єкта.

Разом з тим, суд зазначає, що виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сторони, при виконанні даного судового рішення в межах процедури виконавчого провадження не позбавлені права здійснити оцінку ринкової вартості предмета іпотеки та реалізувати спірне майно за результатом оцінки, проведеної державним виконавцем в ході виконання рішення суду у цій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №235/3619/15-ц.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та звернути стягнення на користь Національного банку України на предмет іпотеки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» в рахунок погашення заборгованості відповідача в загальному розмірі ,21 грн., а саме: за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 - 800000000 грн. заборгованості за кредитом, 77654794,51 грн. заборгованості за процентами та штраф в розмірі 30000 грн., а також за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 - грн. заборгованості за кредитом, 135863013,70 грн. заборгованості по процентам та штраф в розмірі 30000 грн., шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, з урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору за подання позову покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 126, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (03150, м. Київ, вул. Щорса , буд. 7/9; ідентифікаційний код 33299878), що включає (три мільярда тринадцять мільйонів п'ятсот сімдесят сім тисяч вісімсот вісім) грн. 21 коп., з яких: 800000000 (вісімсот мільйонів) грн. заборгованості за кредитом, 77654794 (сімдесят сім мільйонів шістсот п'ятдесят чотири тисячі сімсот дев'яносто чотири) грн. 51 коп. заборгованості за процентами, 30000 (тридцять тисяч) грн. штрафу за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 та (два мільярда) грн. заборгованості за кредитом, 135863013 (сто тридцять п'ять мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі тринадцять) грн. 70 коп. заборгованості за процентами, 30000 (тридцять тисяч) грн. штрафу за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014.

звернути стягнення на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9; ідентифікаційний код 00032106):

на предмет іпотеки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 9, оф. 33; ідентифікаційний код 32873692) - нерухоме майно, а саме: Гуртово-роздрібна база, загальною площею 563,0 кв. м, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірника, буд. 1, та складаються з: адміністративний будинок (літера А1) площею - 209,5 кв. м, холодильне відділення (літера А2) площею - 112,7 кв. м, будинок товарознавців (літера АЗ) площею - 41,7 кв. м, магазин (літера А4) площею - 102,9 кв. м, склад (літера А5) площею - 91,8 кв. м, прохідна (літера Б) площею - 4,4 кв. м, ворота (№1) площею - 11,0 кв. м, огорожа (№3) площею - 27,9 кв. м, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 9, оф.33; ідентифікаційний код 32873692) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9; ідентифікаційний код 00032106) витрати на сплату судового збору в сумі 21238 (двадцять одна тисяча двісті тридцять вісім) грн. 50 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 17.09.2018

Суддя Я.В. Маринченко