КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"13" вересня 2018 р. Справа№ 50/790-43/173

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

розглянувши заяви публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про відвід суддів Київського апеляційного господарського суду Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від розгляду справи №50/790-43/173 за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 року у справі №50/790-43/173 (суддя Пасько М.В.) за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Уліс Сістемс" до закритого акціонерного товариства "Планета-Буд" про банкрутство.

ВСТАНОВИВ наступне.

Ухвалою Ггосподарського суду міста Києва від 03.04.2018 року у справі № 50/790-43/173 залишено без задоволення скарги ПАТ "Укркомунбанк", ПАТ "Сбербанк" та ТОВ "БМК "Планета - Міст" на дії ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Звєздічева М.О., задоволено заяву ліквідатора боржника арбітражного керуючого Звєздічева М.О. про дострокове припинення його повноважень, достроково припинено повноваження ліквідатора ЗАТ "Планета-Буд" арбітражного керуючого Звєздічева М.О. та призначено на відповідну посаду арбітражного керуючого Гусара І.О.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ "Сбербанк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 року у даній справі.

Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" подано заяву від 17.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В., заяву від 23.08.2018 року про відвід судді Остапенка О.М. та заяву від 28.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від розгляду справи № 50/790-43/173.

Подані заяви про відвід суддів мотивовані наступним:

- протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2018 року у справі № 50/790-43/173 не відповідає вимогам ГПК України;

- початок слухання справи в судовому засіданні 09.08.2018 року відбувся із запізненням на 35 хвилин;

- вжиття головуючим заходів щодо блокування отримання суддею Куксовим В.В. інформації по справі;

- витребування матеріалів справи № 50/790-43/173 з Господарського суду міста Києва у непередбачений законом спосіб, тобто листом з вимогою про направлення справи, а не ухвалою суду, та без зазначення, які саме додаткові матеріали справи витребовуються, що унеможливлювало виконання Господарським судом міста Києва відповідної вимоги апеляційного суду;

- витребуванням матеріалів справи № 50/790-43/173 з Господарського суду міста Києва, на думку заявника, заблоковано слухання справи місцевим судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 у справі №50/790-43/173 з огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу суддям Остапенко О.М. та Сотнікову С.В., судом було зупинено провадження у справі №50/790-43/173 в порядку частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Пономаренко Є.Ю. (головуючий суддя), судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А. передано заяви публічного акціонерного товариства "Сбербанк" від 17.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В., від 23.08.2018 року про відвід судді Остапенка О.М. та від 28.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від розгляду справи № 50/790-43/173.

Розглянувши вказані заяви, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Як вже вказувалося, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно із п. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Так, вказані заяви публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про відвід суддів Київського апеляційного господарського суду Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від розгляду справи №50/790-43/173 не містить обставин, які підтверджують сумнів у їх неупередженості або об'єктивності.

При цьому, доводи заявника про те, що протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2018 року у справі № 50/790-43/173, відповідно до якого у зв'язку з перебуванням судді Верховця А.А. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Куксов В.В., не відповідає вимогам ГПК України, не можуть бути підставою для відводу суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від участі у справі у розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Слід зазначити, що вказаний протокол сформовано у відповідності до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, чинних на момент відповідного автоматизованого розподілу.

Посилання заявника на проведення судового засідання 09.08.2018 року із запізненням на 35 хвилин від призначеного ухвалою часу також не можуть бути підставою для відводу суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від участі у справі у розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Доказів навмисного та необґрунтованого запізнення не надано.

Щодо тверджень заявника про вжиття головуючим суддею Остапенком О.М. заходів по блокуванню отримання суддею Куксовим В.В., визначеного системою автоматизованого розподілу справи 08.08.2018 року, інформації по справі, то вони жодним чином не підтверджені.

При цьому слід вказати, що відображення відомостей передачі матеріалів справи від головуючого судді до іншого судді - учасника справи для ознайомлення чинним законодавством не передбачено.

Стосовно непогодження заявника із витребуванням матеріалів справи із суду першої інстанції, слід зазначити, що згідно із частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

З приводу доводів заявника про те, що витребування матеріалів справи №50/790-43/173 з Господарського суду міста Києва відбулось у непередбачений законом спосіб, тобто листом з вимогою про направлення справи, а не ухвалою суду, слід зазначити наступне.

Так, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 поновлено апеляційне провадження у справі №50/790-43/173 за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2018 року; розгляд справи № 50/790-43/173 призначено на 05.07.2018 року; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №50/790-43/173.

Враховуючи викладене, вказані доводи є необґрунтованими та не можуть бути підставою для задоволення заяв про відвід.

Таким чином, розглянувши заяви публічного акціонерного товариства "Сбербанк" від 17.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В., від 23.08.2018 року про відвід судді Остапенка О.М. та від 28.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від розгляду справи № 50/790-43/173, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки наведені заявником доводи в їх обґрунтування, у розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу суддів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв публічного акціонерного товариства "Сбербанк" від 17.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В., від 23.08.2018 року про відвід судді Остапенка О.М. та від 28.08.2018 року про відвід суддів Остапенка О.М. та Сотнікова С.В. від розгляду справи № 50/790-43/173 відмовити.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко