ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

07.09.2018

Справа № 910/11678/18

Суддя Щербаков С.О., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж»

до Державного підприємства «Конярство України»

про стягнення 1 934 047, 24 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Конярство України» про стягнення заборгованості у розмірі 1 934 047, 24 грн., з яких 1 605 958, 82 грн. – основний борг, 256 150, 30 грн. – інфляційні втрати, 71 938, 12 грн. – 3 % річних

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати наданих послуг за договором про надання сільськогосподарських послуг № 1/05 від 12.05.2016.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» підлягає направленню за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України», з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва 15.10.2015 порушено провадження у справі № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 908/560/16.

Суд зазначає, що стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 934 047, 24 грн. беззаперечно впливає на розгляд справи № 910/21682/15 про банкрутство відповідача, в якій визначається ліквідаційна маса (актив, пасив) тощо.

Отже, оскільки позовні вимоги у даній справі є майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито справу про банкрутство (відповідача у даній справі), дана позовна заява не підлягає розгляду в позовному провадженні, а може бути розглянута тільки господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Частиною першою статті 29 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з частиною дев'ятою статті 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до пункту 2 Правових висновків Верховного Суду у справах про банкрутство за січень - лютий 2018 року від 19.03.2018, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, особливість вирішення майнових спорів з вимогами до боржника, у тому числі про визнання договорів недійсними, полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

За таких обставин, враховуючи те, що предметом позову у даній справі є стягнення з Державного підприємства «Конярство України» заборгованості у розмірі 1 934 047, 24 грн. за договором про надання сільськогосподарських послуг № 1/05 від 12.05.2016, а справа про банкрутство Державного підприємства «Конярство України», перебуває у провадженні судді Господарського суду міста Києва Чеберяка П.П., суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» підлягає направленню за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України».

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведене, позовні матеріали підлягають передачі на розгляд до Господарського суду міста Києва в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України».

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 27, 31, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1.          Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Престиж» з додатками передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства «Конярство України».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 07.09.2018.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                          Щербаков С.О.