КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р. Справа№ 910/2768/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Ширніна А.В. - представник на підставі договору від 13.02.2018 р.,

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018

у справі № 910/2768/18 (суддя Сівакова В. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг"

про стягнення 54 185,12 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" про стягнення 54 185,12 грн., з яких: 52.779,59 грн. основного боргу, 1.405,53 грн. пені.

Позивач посилається на те, що після виконання позивачем передбачених договором послуг, останнім направлено на адресу відповідача акти здачі приймання робіт та рахунки на оплату на загальну суму 52.779,59 грн. Проте, відповідачем взяті на себе зобов'язання за договором не виконано.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 року в позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження надання послуг прання не подано, відповідно не підтверджено настання строку виконання зобов'язання у відповідача по сплаті цих послуг.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 у справі № 910/2768/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем відправлялись листи на юридичну адресу відповідача, а тому факт неотримання відповідачем кореспонденції, яку позивач надсилав за належною адресою та яка повернулась у зв'язку з її неотриманням, не може вважатися причиною, яка дає право не приймати та не оплачувати надані послуги з прання. Крім того апелянт вказав, що в січні 2018 р. сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за 2017 рік, чим відповідач погодився з наявною заборгованістю за надані послуги прання у 2017 році.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2018 р., для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М. А., судді: Пономаренко Є. Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2768/18, призначено до розгляду на 11.09.2018 року та зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 р.

Позиції учасників справи

10.09.2018 р. через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Брайт Лондрі Сервіс» без задоволення.

Відповідач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вказав, що умовами договору передбачено, що відповідач має підписати акти приймання-передачі послуг, в той час як належні докази отримання таких актів в матеріалах справи відсутні. Також відповідач вказав, що послуги з прання надані не були, речі відповідачу не повернуті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ла Фамілья Кейтерінг" (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" (далі - виконавець, позивач) укладено договір про надання послуг з прання № 20/241017-Бр (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується за завданням замовника та відповідно до умов договору надати пральні послуги, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконавцеві зазначені послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

В пункті п. 1.2 договору виконавець надає замовнику наступні послуги:

прання білизни прямої;

прання білизни фасонної;

прання гардинно-тюлевих виробів;

крохмалення виробів;

прасування білизни;

пакування білизни та окремих виробів;

інші пральні послуги.

За умовами п.п. 3.1.1 та 3.2.1 договору виконавець та замовник зобов'язані виконувати зобов'язання за цим договором належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства України, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 3.2.5 договору визначено, що замовник зобов'язаний при передачі речей для прання, оформити та надати уповноваженій особі виконавця опис наданого майна, який повинен містити найменування речей та їх кількість у штуках. Опис повинен містити підписи уповноважених осіб, які приймають та передають речі для прання. За відсутності опису приймання-передачі, замовник не матиме претензій щодо відмови в прийнятті білизни для прання. Виконавець має право відмовити в надання послуг в разі відсутності опису наданого майна.

Згідно з п. 5.1 договору виконавець вважається таким, що виконав свої обов'язки за цим договором з моменту підписання замовником акта приймання-передачі наданих послуг, а також у випадку передбаченому п. 5.3. даного договору.

Відповідно до п. 5.2 договору виконавець надає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник зобов'язаний у 3-денний термін з моменту отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписати і повернути його, або надати мотивовану відмову у його підписанні.

Згідно з п. 5.3 договору у разі неповернення акта приймання-передачі наданих послуг чи відсутності мотивованої відмови у підписанні зазначеного акта у терміни, передбачені п. 5.2. цього договору, вважається, що замовник прийняв надані послуги, послуги надані відповідно до умов договору і замовник не має претензій щодо якості наданих послуг.

В матеріалах справи містяться рахунки на оплату № 219 від 27.12.2017 на суму 4.697,60 грн., № 216 від 28.12.2017 на суму 9.216,00 грн., № 224 від 29.12.2017 на суму 6.093,00 грн., № 225 від 31.12.2017 на суму 709,00 грн., № 226 від 31.12.2017 на суму 3.150,00 грн., № 22 від 03.01.2018 на суму 6.943,30 грн., № 32 від 04.01.2018 на суму 2.859,86 грн., № 23 від 05.01.2018 на суму 7.739,20 грн., № 33 від 05.01.2018 на суму 5.637,00 грн., № 85 від 05.01.2018 на суму 5.637,00 грн., № 86 від 23.01.2018 на суму 1.806,00 грн.

Також позивачем було направлено відповідачу наступні акти здачі прийняття робіт:

№ 219 від 27.12.2017 на суму 4.697,60 грн., № 216 від 28.12.2017 на суму 9.216,00 грн., № 225 від 29.12.2017 на суму 6.093,00 грн., № 226 від 31.12.2017 на суму 709,00 грн., № 227 від 31.12.2017 на суму 3.150,00 грн., № 22 від 03.01.2018 на суму 6.943,30 грн., № 32 від 04.01.2018 на суму 2.589,86 грн., № 23 від 05.01.2018 на суму 7.739,00 грн., № 33 від 05.01.2018, № 84 від 19.01.2018 на суму 6.913,40 грн., № 85 від 23.01.2018 на суму 1.806,00 грн.

Зазначені рахунки та акти здачі прийняття робіт позивачем були одночасно направлені відповідачу 06.02.2018 р. рекомендованою кореспонденцією за № 267 за адресою: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком № 5547 від 06.02.2018 р.

13.02.2018 р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 26, в якому останній зазначив, що відповідач станом на 13.02.2018 р. має заборгованість за надані послуги у сумі 52 779,59 грн. та просив сплатити зазначену суму боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату наданих позивачем послуг з прання повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість та нараховані штрафні санкції.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 20/241017-Бр від 24.10.2017 р. є договором надання послуг.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З умов договору вбачається, що оплаті підлягають надані послуги, що мають підтверджуватись або підписаним відповідачем актом приймання-передачі або отриманими відповідачем актами приймання-передачі робіт та не повернутими відповідачем, при цьому строк оплати пов'язаний з моментом виставлення рахунків на оплату.

Як вже було зазначено, спірні рахунки та акти здачі прийняття робіт були направлені позивачем відповідачу 06.02.2018 р. рекомендованою кореспонденцією за № 267 за адресою: 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, однак повернуті на адресу позивача поштовим відділенням зв'язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 23.02.2018 з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

Судом першої інстанції було вірно відхилено доводи відповідача стосовно того, що пунктом 4.6. договору сторони передбачили, що виконавець надає рахунки для оплати в електронному вигляді у відповідності до чинного законодавства, а саме ч. 1, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про електронноцифровий підпис", ст. 6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", оскільки жодними нормами чинного законодавства не забороняється здійснення відправлення іншими засобами, зокрема засобами поштового зв'язку.

В той же час, пунктом 3.2.5 договору сторони визначили, що замовник зобов'язаний при передачі речей для прання, оформити та надати уповноваженій особі виконавця опис наданого майна, який повинен містити найменування речей та їх кількість у штуках. Опис повинен містити підписи уповноважених осіб, які приймають та передають речі для прання. За відсутності опису приймання-передачі, замовник не матиме претензій щодо відмови в прийнятті білизни для прання. Виконавець має право відмовити в надання послуг в разі відсутності опису наданого майна.

Отже, умовами договору сторони передбачили порядок передання речей для прання, а саме шляхом оформлення опису відповідного майна.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, позивачем не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції складених відповідно до п. 3.2.5 договору опису наданого майна та, відповідно, не надано доказів повернення відповідного майна після його прання відповідачу.

Колегія суддів відзначає, що за відсутності доказів наявності опису переданого для прання майна та факту повернення такого майна відповідачу на підставі згаданого опису спірні акти здачі приймання виконаних робіт, які не підписані з боку відповідача, не можуть бути беззаперечними доказами виконання позивачем покладених на нього обов'язків з надання послуг з прання, враховуючи що відповідач заперечує надання йому таких послуг.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуг з прання, відповідно не підтверджено настання строку виконання зобов'язання у відповідача по сплаті цих послуг.

Посилання апелянта на акт звірки взаєморозрахунків, як на доказ надання послуг з прання, колегією суддів відхиляється з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків за період 2017 р., який підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств, відповідно до якого станом 31.12.2017 р. за відповідачем рахувалась заборгованість у сумі 30 880,83 грн.

Однак, у вказаному акті взаєморозрахунків відображено заборгованість по виставленим актам здачі-прийняття робіт за 27.12.2017 р., 28.12.2017 р., 29.12.2017 р., 31.12.2017 р. на загальну суму 23 865,60 грн., тоді як у даному спорі позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по актам за період з 27.12.2017 р. по 23.01.2018 р. на загальну суму 52 779,59 грн.

Наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.12.2017 р. по 05.03.2018 р., в якому відображена спірна сума - 52 779,59 грн., не підписаний зі сторони відповідача, а тому вказаний доказ не може підтверджувати фіксацію певних розрахунків між сторонами.

В той же час, колегія суддів відзначає, що акти звірки взаєморозрахунків являють собою лише зведений обліковий документ, який фіксує стан розрахунків між сторонами, та не є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів надання послуг з прання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 52.779,59 грн. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про стягнення 1 405,53 грн. пені, колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.7. договору передбачено, що за недотримання строків сплати зазначених в п. 4.3 договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення за кожний день прострочення.

Оскільки, як встановлено вище, строк виконання основного зобов'язання не настав, у зв'язку з чим відсутнє прострочення його виконання, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 405,53 грн. є правомірним.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання послуг з прання відповідно до умов договору, у зв'язку з чим не підтверджено настання строку виконання зобов'язання у відповідача по сплаті цих послуг.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 23.05.2018 року у справі № 910/2768/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Лондрі Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 року у справі № 910/2768/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 року у справі № 910/2768/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Скасувати зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва 23.05.2018 року у справі № 910/2768/18.

5. Матеріали справи № 910/2768/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.09.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко