ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11 вересня 2018 року

Справа № 926/1506/18

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця Миколи Васильовича, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o.) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o.)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка»

про розірвання договору та стягнення коштів у сумі 371892,92 грн.

без участі представників сторін

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проксіма" (PROXIMA s.r.o) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буковина Агротехніка" про розірвання Контракту № 18/04/18 від 18.04.2018 та стягнення залишкової суми передоплати за товар в сумі 269697,89 грн. та пеню в сумі 102195,03 грн.

Ухвалою суду від 11.09.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 02.10.2018 - 10:30 год. за участю представників сторін.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову за вх. № 1507 від 10.09.2018, в якій позивач (заявник) просить накласти арешт на грошові кошти, в межах позовних вимог у сумі 371892,92 грн., що знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка» (58018, м. Чернівці, вул. Комарова, буд. 1, ) відкритих товариством з обмеженою відповідальністю «Буковина Агротехніка».

Заява мотивована наступним: позовні вимоги в межах даної справи полягають у стягненні з відповідача суми передоплати та пені в розмірі 371892,92 грн., тобто, до сплати підлягає значна сума грошових коштів. З метою запобігання подальшої можливості приховання даних коштів відповідачем, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача у межах ціни позову. Крім того, згідно витягу з реєстру у відповідача відсутнє нерухоме майно, яке могло б гарантувати поновлення порушеного права позивача у випадку задоволення позову; у відповідача також відсутнє рухоме майно, яке могло б гарантувати поновлення порушеного права позивача у випадку задоволення позову; грошові кошти на рахунках відповідача є активом, який легко може зникнути з банківських рахунків.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно та (або) грошові суми, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно абз. 2, 3, 4 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Подані позивачем до матеріалів заяви витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та завірений скрін-шот відповіді на звернення № 0- щодо відсутності у відповідача нерухомого та рухомого майна не є доказами ускладнення або навпаки неможливості виконання рішення суду щодо стягнення коштів у разі відсутності у відповідача майна.

Поряд з цим, суд звертає увагу заявника, що факт ухилення відповідача від виконання зобов'язань за спірним договором (Контрактом) не може бути підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов'язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому твердження позивача, не є безспірними.

Крім того, судом встановлено, що подана заява про забезпечення позову не містить всіх необхідних відомостей, які потрібні для забезпечення позову, а саме, не зазначено рахунки у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, на яких обліковуються кошти, належні відповідачу у даній справі. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником ( п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов’язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу для забезпечення позову. В той же час, ст. 79 ГПК України передбачає подання достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У разі відсутності доказів в підтвердження викладених обставин та обґрунтування, що невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення, господарський суд відхиляє таку заяву як необґрунтовану та не підтверджену належними доказами.

Між тим, із змісту заяви не вбачається жодного обґрунтованого припущення та не надано належних доказів на підтвердження того, що існують обставини, які дійсно можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення: вчинення відповідачем конкретних дій спрямованих на витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо.

За таких обставин, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o) про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» (PROXIMA s.r.o) про забезпечення позову - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано – 11.09.2018 року.

Відповідно до ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.В. Швець