РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018Справа № 910/8772/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва"

до Фізичної особи-підприємця Скляра Ігоря Юрійовича

про стягнення 3 044, 21 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (далі - КП "Керуюча компанія", позивач) з позовом до Фізичної особи-підприємця Скляра Ігоря Юрійовича (далі - ФОП Скляр І.Ю., відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 3 044, 21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 8/317-к від 27.01.2017 р. щодо своєчасного відшкодування вартості наданих послуг з утримання будинків та прибудинкової території. У зв'язку з порушенням договору позивач просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 3 044, 21 грн., який утворився за період з лютого 2017 р. по травень 2018 р., пеню у сумі 67,86 грн., інфляційні втрати у сумі 185,42 грн., 3 % річних у сумі 31,62 грн., а всього - 3 044, 21 грн.

Провадження за вказаними вимогами було відкрито ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2018 р., розгляд справи в суді вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

Суд, перевіривши обгрунтованість позовних вимог та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2017 р. між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Скляром Ігорем Юрійовичем (замовник) був укладений договір про наданих послуг з утримання будинків та прибудинкової території № 8/317-к (далі - договір). Відповідно до умов цього договору виконавець зобов'язується забезпечити замовнику надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік та вартість яких зазначається у додатку № 1 до цього договору за адресою: вул. Лісківська, 18-А, нежиле приміщення № 102, загальною площею 43,00 кв.м. (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Замовник зобов'язаний оплатити послуги на умовах та в порядку, зазначеному у п.п. 3.1-3.3 договору (п. 2.1.3).

Перелік та розрахунок вартості послуг визначається у додатку № 1 до цього договору, яка складає 105,35 грн. за місяць (п. 3.1). Сплата за виконані послуги здійснюється з моменту виникнення відносин між замовником та виконавцем, до 20 числа наступного місяця за розрахунковим (п. 3.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., з подальшою його пролонгацією (п. 8.1).

Додатковою угодою № 1 від 28.09.2017 р. сторони змінили вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка становить 202,96 грн. за 1 місяць.

Судом встановлено, що у період з лютого 2017 р. по травень 2018 р. позивач, на виконання умов договору № 8/317-к від 27.01.2017 р., надав відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 2 759,31 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач, зі свого боку, умови договору в частині оплати вартості послуг, передбачених договором № 8/317-к від 27.01.2017 р., виконав неналежним чином, вартість наданих позивачем послуг за вказаний період - не сплатив, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 2 759,31 грн.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13, ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовували доводи останнього, суду не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості в сумі 2 759,31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Також позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 67,86 грн, яку просив стягнути у судовому порядку.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

З наданого позивачем до матеріалів справи договору вбачається, що умови цього договору не містять положень про розмір неустойки за порушення зобов'язань за договором, а є лише п. 4.1, відповідно до якого у випадку порушення сторонами зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством.

Водночас, згідно зі ст. 1 вказаного Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності, за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1 % відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Вказаний закон є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, зважаючи на норми спеціального законодавства, вимоги про стягнення пені є такими, що заявлені правомірно.

Провівши розрахунок суми пені відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 67,86 грн., тобто у сумі, про яку просить позивач.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу у сумі 185,42 грн. та 3 % річних у сумі 31,62 грн. суд враховує положення ст. 625 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 185,42 грн. та 3 % річних у сумі 31,62 грн., тобто у сумах, про які просить позивач.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" до Фізичної особи-підприємця Скляра Ігоря Юрійовича про стягнення заборгованості у сумі 3 044, 21 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скляра Ігоря Юрійовича (02097, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (02217, м. Київ, вул. Закревського, 15, ідентифікаційний код 39605452) основний борг у сумі 2 759 (дві тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 31 коп., пеню у сумі 67 (шістдесят сім) грн. 86 коп., інфляційні втрати у сумі 185 (сто вісімдесят п'ять) грн. 42 коп., 3 % річних у сумі 31 (тридцять одна) грн. 62 коп., судовий збір у сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Головіна К.І.