ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р. Справа № 922/1918/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Косенко К.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Фармаком", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа, Харківська обл.
про стягнення 32380,01 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Струкова Л.В. (довіреність б/н від 03.04.2018);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Фармаком", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа, Харківська обл. (далі за текстом - відповідач) 32380,01 грн. заборгованості.

Позов обґрунтовано з посиланням на неповне та несвоєчасне виконання відповідачем умов договору поставки № 01/10/12-я-6 від 01.10.2012 щодо проведення розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2018 зазначену позовну заяву залишено без руху.

Позивач супровідним листом (вх. № 21488 від 25.07.2018) надав суду докази усунення обставин, які стали підставами для винесення ухвали господарського суду Харківської області від 16.07.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Фармаком", м. Харків прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті на 27.08.2018.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 27.08.2018 розгляд справи відкладено на 11.09.2018.

В процесі розгляду даної справи на стадії підготовчого провадження відповідач не скористався правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлений ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2018 у даній справі.

На судове засідання 27.08.2018 прибув представник позивача, який підтримує позицію, викладену у позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Відповідач на судове засідання свого уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, надіслав на адресу суду клопотання (вх. № 25984 від 07.09.2018) в якому просить суд відкласти розгляд справи на інший день в зв'язку з неможливістю прибуття його представника на дане судове засідання.

Однак, зазначене клопотання відповідача не підлягає задоволенню, оскільки дана справа розглядається судом вже досить тривалий час, протягом якого останній не був позбавлений можливості реалізувати власні процесуальні права, в т.ч. надати в обґрунтування своїх вимог всі необхідні документи та пояснення в обґрунтування власної правової позиції. Крім того, відповідач до власного клопотання, всупереч вимог ст.. ст. 73-74, 76-77 ГПК України не надав суду належних та допустимих доказів неможливості прибуття на дане судове засідання. Суд також враховує, що відповідач не позбавлений можливості для представництва власних інтересів у судах мати декілька представників, та у випадку неможливості прибуття на судове засідання одного з представників направити на це засідання іншого представника.

Таким чином, відповідач не надав суду будь-яких доказів наявності поважних причин неявки його представника на судове засідання. За таких обставин, підстав неможливості розгляду даної справи в даному судову засіданні суд не вбачає а відкладення розгляду справи призведе до необґрунтованого затягування, а також порушення строків її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2012 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № 01/10/12-я-6 (а. с. 11-14; далі за текстом - договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору поставка товару за цим договором здійснюється постачальником на підставі зробленої заявки покупця (направленої по факсу чи електронною поштою) протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Постачальник має право на дострокову поставку товару.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що сторони погоджують асортимент та кількість товару шляхом надіслання покупцем заявки постачальника, складеної на підставі специфікації. Асортимент та кількість партій товару, що поставляється, сторони вказують у видатково-прибуткових накладних, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. п. 2.3, 2.5, 2.6. договору, поставка партії товару здійснюється силами та за рахунок постачальника на склад покупця, який знаходиться за адресою: м. Харків. Поставка партії товару вважається виконаною постачальником в момент передачі партії товару покупцю. Перехід ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару від постачальника до покупця відбувається в момент підписання покупцем видатково-прибуткової накладної на партію товару. В момент приймання товару покупець здійснює перевірку відповідності кількості та якості (комплектності) товару правилам інструкції П-6, затвердженої постановою Держарбітражу при раді міністрів СРСР від 15.06.1965 р., та Інструкції П-7, затвердженої постановою Держарбітражу при раді міністрів СРСР від 25.04.66.

За умовами п. п. 4.1.- 4.2. договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, що визначені за одиницю товару у специфікації. Перегляд цін на товари, які пропонуються постачальником до поставки за цим договором, здійснюється шляхом узгодження та підписання нової специфікації зі зміненими цінами на товари, що поставляються. Ціна на товар, яка входить у партію поставки, підтверджується у заявці покупця та вказується у видатково-прибуткових накладних. Зміна ціни товару після його поставки покупцю не допускається.

Пунктами 5.1-5.2 договору передбачено, що оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється шляхом готівкового або безготівкового розрахунку по мірі реалізації поставленого товару кожні 14 (чотирнадцять) днів з моменту поставки товару на склад покупця. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у цьому договорі або внесення грошових коштів у касу постачальника.

Пунктами 5.3-5.4 договору визначено, що оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору та накладної, за якою передавався товар, або на підставі рахунку. При здійсненні платежу покупець обов'язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору, номер та дату видатково-прибуткової накладної (товарно-транспортної накладної), або номер та дату рахунку. Покупець надає постачальнику звіт про реалізований товар кожні 15 днів, після чого він направляється постачальнику по факсу № 057-7177-396 чи на e-mail: .

При цьому, пунктами 6.1 та 6.2 договору передбачено, що граничним терміном реалізації товару являється 90 діб, після чого поставлений, але не реалізований, товар підлягає поверненню постачальнику. З настанням строку, передбаченого п. 6.1 даного договору, постачальник зобов'язується вивести нереалізований товар у 5 денний строк. Покупець додатково сповіщає постачальника про настання граничного терміну реалізації товару шліхом направлення письмового повідомлення по факсу чи поштовим переказом.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.12.2014 до договору (а. с. 15) сторони домовились пролонгувати дію договору поставки № 01/10/12-я-6 від 01.10.2012 строком до 31.12.2017. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору за один місяць до закінчення строку дії договору, він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором.

Як зазначає позивач, ним на протязі 2012-2017 років на виконання умов договору поставлено відповідачу товар, проте, відповідач у повному обсязі та у визначений договором строк не оплатив його вартість. Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 32380,01 грн. щодо оплати товару отриманого за період з 01.01.2017 по 20.06.2018 в т.ч. за наступними накладними:

№ РН-0001142 від 17.01.2017 на суму 130,14 грн.;

№ РН-0001144 від 17.01.2017 на суму 743,22 грн.;

№ РН-0001966 від 17.01.2017 на суму 536,88 грн.;

№ РН-0002487 від 23.01.2017 на суму 1689,90 грн.;

№ РН-0002484 від 23.01.2017 на суму 1277,82 грн.;

№ РН-0002485 від 23.01.2017 на суму 1451,58 грн.;

№ РН-0002486 від 23.01.2017 на суму 2275,68 грн.;

№ РН-0005983 від 15.02.2017 на суму 878,46 грн.;

№ РН-0005984 від 15.02.2017 на суму 1896,18 грн.;

№ РН-0006306 від 17.02.2017 на суму 389,58 грн.;

№ РН-0006309 від 17.02.2017 на суму 1060,80 грн.;

№ РН-0006315 від 17.02.2017 на суму 1212,72 грн.;

№ РН-0006320 від 17.02.2017 на суму 1591,98 грн.;

№ РН-0007849 від 06.03.2017 на суму 2163,72 грн.;

№ РН-0007852 від 06.03.2017 на суму 1530,60 грн.;

№ РН-0007850 від 06.03.2017 на суму 1278,18 грн.;

№ РН-0007851 від 06.03.2017 на суму 1745,82 грн.;

№ РН-0008403 від 07.03.2017 на суму 1589,70 грн.;

№ РН-0018525 від 19.06.2017 на суму 2281,08 грн.;

№ РН-0018526 від 19.06.2017 на суму 1622,70 грн.;

№ РН-0018534 від 19.06.2017 на суму 1916,22 грн.;

№ РН-0018545 від 19.06.2017 на суму 2756,58 грн.;

№ РН-0019034 від 20.06.2017 на суму 1474,46 грн.;

№ РН-0019065 від 20.06.2017 на суму 1002,24 грн. (а. с. 22-45).

Позивач зазначає, що відповідач протягом зазначеного вище періоду всупереч вимогам п. 5.5. договору не складав звіти про реалізований товар та не в повному обсязі сплачував його вартість, в зв'язку з чим, ним було прийнято рішення про припинення поставок товару відповідачу.

З метою досудового врегулювання спору та оплати відповідачем існуючої заборгованості, позивач надсилав на адресу відповідача претензію № 141 від 02.03.2018 (а. с. 18) з вимогою про сплату існуючої заборгованості, однак, зазначена претензія повернулась на адресу позивача з відміткою пошти "за спливом строку зберігання" (а. с. 21).

Обставини щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором в загальній сумі 32380,01 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В ст. 1 цього Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

Пунктом 2 ст. 9 цього Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд констатує, що надані позивачем накладні № РН-0001142 від 17.01.2017, № РН-0001144 від 17.01.2017, № РН-0001966 від 17.01.2017, № РН-0002487 від 23.01.2017, № РН-0002484 від 23.01.2017, № РН-0002485 від 23.01.2017, № РН-0002486 від 23.01.2017, № РН-0005983 від 15.02.2017, № РН-0005984 від 15.02.2017, № РН-0006306 від 17.02.2017, № РН-0006309 від 17.02.2017, № РН-0006315 від 17.02.2017, № РН-0006320 від 17.02.2017, № РН-0007849 від 06.03.2017, № РН-0007852 від 06.03.2017, № РН-0007850 від 06.03.2017, № РН-0007851 від 06.03.2017, № РН-0008403 від 07.03.2017, № РН-0018525 від 19.06.2017, № РН-0018526 від 19.06.2017, № РН-0018534 від 19.06.2017, № РН-0018545 від 19.06.2017, № РН-0019034 від 20.06.2017, № РН-0019065 від 20.06.2017 містять підписи постачальника та отримувача, а також скріплені печатками підприємств позивача та відповідача, а відповідач при цьому не заперечує отримання товару за цими накладними. За таких обставин, суд визнає факт здійснення позивачем на користь відповідача поставок за цими накладними доведеним належними доказами. Сума поставок за зазначеними накладними перевищує суму заявленого позову.

Строк оплати відповідачем поставленого товару визначено умовами договору (п.п. 5.1.-5.5., 6.1., 6.2.) та є таким, що настав.

Суд констатує, що матеріали даної справи не містять доказів складання відповідачем звітів про реалізований товар кожні 15 днів, у зв'язку з чим, відповідач зобов'язаний оплатити такий товар на підставі п. 5.3 договору. До того ж, за змістом п. п. 6.1.-6.2. договору граничним терміном реалізації товару є 90 діб, після чого відповідач з метою повернення товару позивачу, додатково має сповістити позивача про настання граничного терміну реалізації товару шліхом направлення письмового повідомлення по факсу чи поштовим переказом. Доказів направлення такого повідомлення матеріали справи не містять. За таких обставин, даний товар має бути оплачений відповідачем на загальних підставах.

Оскільки відповідач не надав суду доказів повної оплати товару, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 32380,01 грн. боргу за договором.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (адреса: 62472, Харківська обл., Харківський р.-н, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кімната 6-8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Фармаком" (адреса: 61050, Харківська обл., м. Харків, вул. Юр'ївська, буд. 17; )

32380,01 грн. заборгованості;

1762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.09.2018 р.

Суддя О.І. Байбак