ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2018 р.м. Харків Справа № 922/4354/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Семенова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення та дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 (вх. №24749 від 29.08.2018) по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки
про стягнення 355 482 951,28 грн.

за участю:

представника стягувача - ОСОБА_2 за довіреністю № 14-174 від 23.10.2017;

представника боржника - ОСОБА_3 за довіреністю від 10.01.2018;

державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

29.08.2018 до господарського суду Харківської області від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга на рішення та дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 (вх. №24749), в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 з винесення 10.08.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46993701.

- зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, винесену 10.08.2018 в межах виконавчого провадження ВП № 46993701.

- зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 або іншого державного виконавця вказаного відділу продовжити примусове виконання рішення суду у справі № 922/4354/14 в межах виконавчого провадження ВП № 46993701, про що винести відповідну постанову.

- про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду цієї скарги, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомити не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, суд та публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Скарга мотивована, зокрема тим, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 10.08.2018 по ВП № 46993701 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення у цій справі винесена з порушенням ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", адже положеннями вказаної норми не передбачено зупинення виконавчого провадження в частині примусового стягнення з боржника судового збору, а також судом вирішувалось питання щодо розстрочення та відстрочення стягнутої заборгованості, про що були постановлені відповідні судові рішення, а саме ухвали господарського суду Харківської області від 25.03.2016 та від 15.09.2017.

У зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Макаренко О.В. розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 29.08.2018 № 571/2018 призначено повторний автоматизований розподіл скарги по справі № 922/409/17.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2018 для розгляду скарги по справі № 922/4354/14 визначено суддю (суддю - доповідача) Чистякову І.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31 серпня 2018 року прийнято скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до розгляду та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10 вересня 2018 р. о 12:00 год.

10 вересня 2018 року через канцелярію суду боржник надав заперечення щодо скарги стягувача (вх. №26113), які судом приєднані до матеріалів справи.

У наданих запереченнях боржник виклав клопотання, в якому просить суд залишити скаргу без розгляду, у зв'язку з тим, що стягувачем було пропущено визначений ст.341 ГПК України строк на її подання та у скарзі не наводиться поважних причин такого пропуску, що є наслідком застосування ст.118 ГПК України та залишення її господарським судом без розгляду.

Крім того, у наданих запереченнях боржник заперечує проти задоволення скарги, зокрема посилаючись на те, що відповідно до ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2014 боржнику не надавалось розстрочення або відстрочення заборгованості.

Розстрочення та відстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 надавалось боржнику ухвалами господарського суду Харківської області від 25.03.2016 та від 15.09.2017, проте вказані ухвали суду не є рішеннями суду про реструктуризацію (розстроченої та/або відстроченої) заборгованості, у зв'язку з чим не підпадають під дію ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, на думку боржника, формулювання норми "крім заборгованості, раніше реструктуризованої" слід тлумачити у взаємозвязку з вказаною в ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" датою 01.07.2016, а отже мова йде про реструктуризацію заборгованості до 01.07.2016. При цьому, боржник наголошує суду, що чинне на момент прийняття оскаржуваної постанови від 10.08.2018 розстрочення та відстрочення прийнято судом 15.09.2017. Ухвала господарського суду Харківської області від 25.03.2016 про надання розстрочення виконання рішення у справі № 922/4354/14 втратила чинність, у звязку з прийняттям господарським судом Харківської області іншої ухвали від 15.09.2017 про розстрочення та відстрочення сплати заборгованості.

Суд, розглянувши клопотання боржника про залишення скарги без розгляду відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.

У поданій скарзі стягувач зазначає, що 15.08.2018 на адресу стягувача надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.08.2018 у ВП №46993701 про зупинення вчинення виконавчих дій про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основного боргу в розмірі 266 394 848,41 грн., 3% річних в розмірі 5 093 306,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 29 922 162,60 грн. та судового збору в розмірі 61 964,53 грн., що підтверджується штемпелем канцелярії стягувача на вказаній постанові за вх. №9100/12-18 від 15.08.2018.

Відповідно до п.а) ч.1 ст.341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач звернувся з даною скаргою до суду 27 серпня 2018 року, що підтверджується штемпелем поштового відділення на поштовому конверті, в якому скарга надійшла до суду.

Згідно з ст.115 Господарського процесуального кодексу України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення та дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 було подано у строк встановлений Господарським процесуальним кодексом України, а тому доводи боржника є безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Представник стягувача в судовому засіданні 10.09.2018 підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник боржника в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явився.

На виконання вимог частини другої статті 340 Господарського процесуального кодексу України листом від 30.08.2018 судом було повідомлено відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що 29.08.2018 до господарського суду Харківської області від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга на рішення та дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 (вх. №24749).

Також, 31.08.2018 на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, яка зазначена заявником у заяві та інформація про яку міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, судом було надіслано копію ухвали від 31 серпня 2018 року про призначення скарги до розгляду у судовому засіданні, проте вона не була повернута підприємством зв'язку до господарського суду.

Відповідно до п.п.2) п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 р. N 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Згідно п.2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення державного виконавця про час та місце розгляду скарги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Icпaнiї" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заможливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення представника стягувача та представника боржника, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування скарги, суд зазначає наступне.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (відповідача) 355 482 951,28 грн. за договором №620-ПР купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р., з яких: основний борг в розмірі 266 394 848,41 грн., пеня в розмірі 24 285 813,11 грн., 7% штрафу в розмірі 29 698 353,79 грн., 3% річних в розмірі 5 097 130,90 грн. та інфляційні втрати в розмірі 30 006 805,07 грн. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2014 по справі №922/4354/14 позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Вирішено стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" основний борг в розмірі 266 394 848,41 грн., 3% річних в розмірі 5 093 306,36 грн., інфляційні втрати в розмірі 29 922 162,60 грн. та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн. В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 по справі №922/4354/14 змінено в частині розподілу судових витрат. Постановлено стягнути з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" судовий збір в розмірі 61 964,53 грн.

На виконання рішення та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 р. у даній справі стягувачеві видано відповідний наказ від 12.02.2015 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основного боргу в розмірі 266 394 848,41 грн., 3% річних в розмірі 5 093 306,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 29 922 162,60 грн. та судового збору в розмірі 61 964,53 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.03.2015 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 р. та рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 р. (в оскаржуваній частині) по справі № 922/4354/14 залишено без змін.

15.03.2016 року до суду надійшла заява боржника - ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5" (вх.№8636) про розстрочення виконання рішення суду у даній справі частинами відповідно до доданого до заяви графіку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016 по справі №922/4354/14 задоволено заяву боржника про розстрочення рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 р. по справі № 922/4354/14 на загальну суму 120 361 940,68 грн. частково, шляхом сплати 120 361 940,68 грн. рівними частинами щомісячно протягом трьох років, а саме з березня 2016 року по лютий 2019 року по 3 343 387,24 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.04.2016 року у справі № 922/4354/14 апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.03.2016 року у справі № 922/4354/14 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.03.2016 року у справі № 922/4354/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 922/4354/14 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29 квітня 2016 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 25 березня 2016 року у справі № 922/4354/14 залишено без змін.

04.09.2017 до суду надійшла заява боржника (вх. №28380), в якій він просив суд розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу рівними частинами в сумі 1 187 362,52 грн. на період з 01.09.2017 по 31.08.2022 та відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі №922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних, 29 922 162,60 грн. інфляційних втрат до 31.08.2022.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.09.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 та Постановою Верховного Суду від 03.04.2018 розстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі № 922/4354/14 в частині стягнення 71 241 751,02 грн. основного боргу шляхом сплати рівними частинами по 1 187 362,52 грн. щомісячно з 01.09.2017 по 31.08.2022 за встановленим ухвалою графіком та відстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 у справі № 922/4354/14 в частині стягнення 5 093 306,36 грн. процентів річних та 29 922 162,60 грн., інфляційних втрат до 31.08.2022.

Відповідно до приписів ст. ст. 1, 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 3 листопада 2016 року N 1730-VIII доповнено частину першу статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" пунктом 10. Крім того, вказаним Законом доповнено статтю 34 Закону України "Про виконавче провадження" частиною четвертою.

Вказані зміни у статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" діють з 30.11.2016.

Так, пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно з частиною 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває наказ господарського суду Харківської області від 12.02.2015 у справі №922/4354/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основного боргу в розмірі 266 394 848,41 грн., 3% річних в розмірі 5 093 306,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 29 922 162,60 грн. та судового збору в розмірі 61 964,53 грн.

25.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№46993701 (т.6 арк.157).

10.08.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження №46993701, на підставі пункту 10 частини 1 ст. 34, ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 12.02.2015 у справі №922/4354/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основного боргу в розмірі 266 394 848,41 грн., 3% річних в розмірі 5 093 306,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 29 922 162,60 грн. та судового збору в розмірі 61 964,53 грн. (т.6 арк.158).

Зі змісту рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014 та ухвали господарського суду Харківської області від 15 вересня 2017 року у справі №922/4354/14 вбачається, що боржником є Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5", яке включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а заборгованість, що стягується за вказаним рішенням виникла за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії.

Так, в ухвалі господарського суду Харківської області від 15 вересня 2017 року встановлені наступні обставини.

Сума залишку основної заборгованості за договором №620-ПР від 28.12.2012 стягнутої рішенням суду 02.12.2014 у справі №922/4354/14 станом на 31.07.2017 складає 71 241 751,02 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків від 31.07.2017 підписаним сторонами (т.5 а.с.171-172).

В судовому засіданні 13.09.2017 та у наданих до суду письмових запереченнях стягувач, зазначає, що дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VІІІ на заборгованість за рішенням суду у справі №922/4354/14 не поширюється, оскільки природний газ за Договором №620-ПР від 28.12.2012 відповідачем використовувався не для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а для власних потреб.

Проте, суд зазначив, що вказані доводи стягувача є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи виходячи з наступного.

В п. 1.2. договору №620-ПР від 28.12.2012 передбачено, що газ, який продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для власних потреб. Відповідач є кінцевим споживачем.

Проте, вказаний природний газ був використаний відповідачем для виробництва електричної енергії.

Вказана обставина встановлена в ухвалі господарського суду Харківської області від 25.03.2016 по справі №922/4354/14, де було зазначено наступне.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України "Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва" №670-р від 20.05.2015 р., запроваджено систему розрахунків за спожитий природний газ через окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання у такому порядку:

- енергогенеруючі компанії, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, відкривають в п'ятиденний строк з дня набрання чинності цим розпорядженням в установах уповноваженого банку окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за електричну енергію від її оптового постачальника, для проведення розрахунків з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за природний газ, використаний для виробництва електричної енергії;

- уповноважений банк в одноденний строк після відкриття окремих поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергогенеруючих компаній, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, доводить до відома оптового постачальника електричної енергії реквізити таких рахунків;

- оптовий постачальник електричної енергії перераховує кошти з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії на окремі поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергогенеруючих компаній, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірі вартості спожитого природного газу для виробництва електричної енергії з урахуванням заборгованості попередніх періодів;

- установи уповноваженого банку в одноденний строк здійснюють перерахування коштів з окремих поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергогенеруючих компаній, які використовують природний газ для виробництва електричної енергії, за спожитий природний газ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Норматив перерахування коштів для розрахунку з постачальником, на якого покладені спеціальні обов'язки - НАК "Нафтогаз України", встановлюється НКРЕКП.

На виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України №670-р, ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" уклало договір банківського рахунку від 13.07.2015 №2311/7 з ПАТ "Ощадбанк", який передбачає автоматичне проведення розрахунків за електричну енергію та природний газ для її виробництва виключно через розрахункові рахунки зі спеціальним режимом використання.

Починаючи з серпня 2014 р. по березень 2016 р. ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" здійснює розрахунки з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за природний газ, спожитий для виробництва електричної енергії, згідно з встановленим НКРЕКП алгоритмом.

За цей період було виконана оплата HAK "Нафтогаз України" за природний газ для виробництва електричної та теплової енергії (договори №85/15-ПР від 19.12.2014 р., №620-ПР от 28.12.2012 р.) на загальну суму 1 355,2 млн. грн.

Листом від 27.01.2016 р. №26-487/1.2-16 ПАТ "HAK "Нафтогаз України" відмовило ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" в укладанні договору щодо постачання природного газу у 2016 р. Для продовження виробітку електричної енергії товариство вимушено закуповувати паливо для виробництва електричної енергії у незалежних постачальників, зокрема TOB "Укрістгаз".

Крім того, на виконання вимог Закону №1730 боржник звернувся до Мінрегіонбуду з заявою від 30.03.2017 №01-10/601 про включення до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (далі - Реєстр) (т.5 а.с.202-205).

До вказаної заяви в якості додатків була додана інформація про обсяги і структуру дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 31.12.2016.

Відповідно до вказаної інформації до Реєстру підлягала включенню заборгованість в загальному розмірі 359 424 771,89 грн., в т.ч. за договором №620-ПР від 28.12.2012 в розмірі 71 241 751,02 грн. основного боргу.

Отже, суб'єктний склад у виконавчому провадженні №46993701, а саме: стягувач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та боржник - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5", відповідає приписам пункту 10 частини 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, з постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.08.2018 по ВП №46993701 слідує, що державним виконавцем загалом зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 12.02.2015 у справі №922/4354/14, за яким підлягає стягненню і сума судового збору у розмірі 61964,53 грн.

Судом у судовому засіданні було встановлено та, що не було спростовано учасниками справи, що рішення в частині стягнення судового збору у розмірі 61964,53 грн. не виконано.

За приписами ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено зупинення виконавчих дій в частині стягнення з боржника суми судового збору, який також стягнуто на підставі рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2014.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.04.2018 у справі №922/669/17.

Крім того, як вище встановлено, раніше судом вже приймалися рішення про відстрочку та розстрочку стягнутої за рішенням суду Харківської області заборгованості, зокрема це ухвали господарського суду Харківської області від 25.03.2016 та від 15.09.2017.

Отже, дане виконавче провадження не підпадає під дію п.10 ч.1, ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", а тому дії державного виконавця з зупинення вчинення виконавчих дій є неправомірними.

На думку суду, боржник невірно тлумачить формулювання норми ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" вважаючи, що у положеннях цієї норми мова йде про реструктуризацію заборгованості, яка виникла до 01.07.2016. Адже, за змістом вказаної норми мова йде про спожитий станом на 1 липня 2016 року природний газ, використаний, зокрема для виробництва теплової та електричної енергії, а тому заборгованість, що стягується могла виникнути відповідно до умов договору пізніше 1 липня 2016 року, в залежності від погоджених сторонами строків проведення розрахунків за спожитий природний газ та відповідно рішення про стягнення вказаної заборгованості могло бути ухвалено після вказаної дати, у звязку з чим і питання щодо реструктуризації вказаної заборгованості могло бути вирішено судом і після вказаної у ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" дати.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 3 листопада 2016 року N 1730-VIII судом приймалося рішення про розстрочку стягнутої за рішенням суду Харківської області заборгованості, суд дійшов висновку, що державним виконавцем неправомірно було зупинено вчинення виконавчих дій у ВП №46993701, а тому постанова про зупинення вчинення виконавчих дій по ВП № 46993701 від 10.08.2018 є неправомірною.

Відповідно до ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а саме суд визнає неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 з винесення 10.08.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46993701, визнає постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по ВП № 46993701 від 10.08.2018 неправомірною та зобовязує державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити порушене право стягувача шляхом продовження примусового виконання рішення суду у справі № 922/4354/14 в межах виконавчого провадження № 46993701.

Щодо доводів боржника стосовно того, що ухвали господарського суду від 25.03.2016 та від 15.09.2017 у справі №922/4354/14 не є рішеннями суду про розстрочення та/або відстрочення стягнутої за рішенням господарського суду від 02.12.2014 заборгованості, у зв'язку з чим не підпадають під дію ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У п.4 ч.1 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, визначено, що рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються, зокрема найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобов'язана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення.

Згідно з ст.121 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю чи приватному виконавцю.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення може бути вирішено як в рішенні суду, яким завершується розгляд справи по суті, так і в ухвалі суду постановленої після ухвалення рішення.

При цьому, суд вважає, що в контексті ч.4 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" рішення суду про розстрочення та/або відстрочення стягнення заборгованості слід розуміти як судові рішення, якими вирішено питання щодо розстрочення та/або відстрочення стягнення заборгованості.

Стосовно решти заявлених вимог стягувача, суд не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Так, вимога про зобов'язання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, винесену 10.08.2018 в межах виконавчого провадження ВП № 46993701, не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець має право своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень.

Стягувачем до скарги не надано доказів того, що він оскаржував дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 з винесення 10.08.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46993701 до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. А також не надано доказів того, що начальник відділу ухилявся від розгляду скарги та прийняття відповідної постанови.

Таким чином, суд не має право зобов'язувати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець приймати постанови про скасування постанов винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем.

Враховуючи вищевикладене, вимога стягувача про зобов'язання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, винесену 10.08.2018 в межах виконавчого провадження ВП № 46993701 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, вимога стягувача про зобов'язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомити про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду цієї скарги не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, суд та публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" також не підлягає задоволенню, оскільки дана вимога необгрунтована стягувачем. Також стягувачем необгрунтовано вказаний строк для повідомлення суд та стягувача.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 339, 343, Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 18, 34 та 35 Закону України Про виконавче провадження, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення та дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 (вх. №24749 від 29.08.2018) задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 з винесення 10.08.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 46993701.

Визнати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по ВП № 46993701 від 10.08.2018 неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити порушене право стягувача шляхом продовження примусового виконання рішення суду у справі № 922/4354/14 в межах виконавчого провадження № 46993701.

В іншій частині вимог по скарзі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили 10.09.2018.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.п.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу складено 17.09.2018.

Суддя ОСОБА_5