ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" вересня 2018 р. Справа № 924/674/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Попика О.В. розглянувши матеріали справи

за позовом державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" м. Київ

до приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" смт. Летичів Летичівський район Хмельницька область

про стягнення 85 331,98 грн., з яких 65 041,62грн. - основний борг, 9185,81грн. інфляційні витрати, 2281,74 грн. - 3% річних, 8822,81грн. пеня

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 02.08.18р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/674/18 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16 серпня 2018 р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.08.18р. судове засідання відкладено на "04" вересня 2018 р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання:

Державне публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг звернулось до суду з позовом до приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" смт. Летичів Летичівський район Хмельницька область про стягнення 85331,98 грн., з яких 65041,62грн. - основний борг, 9185,81грн. інфляційні витрати, 2281,74 грн. - 3% річних, 8822,81грн. пеня.

В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем договірного обов'язку зі сплати лізингових платежів відповідно до договору від 14.02.2013р. № 22-13-4 пл/52 з додатками, положення ст. ст. 525, 526, 530,549, 610, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Представник позивача в судове засіданні не з'явився, однак на адресу суду надав клопотання від 04.09.2018р. у якому зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також у клопотанні зазначено, що у звязку із допущенням арифметичної помилки у доданому до позовної заяви розрахунку інфляційних витрат за період вересень 2017- червень 2018 становить 1570,40 грн., розрахунок 3% річних за період з 20.08.2016р. по 16.07.2018р. становить 967,31 грн. Суд вважає за можливе прийняти дане клопотання позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив.

Ухвали суду по даній справі від 02.08.2018р., від 16.08.2018р., від 17.08.2018р. надіслані на його адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Витягу від 16.08.2018 року, та повернуті до суду із зазначенням "відсутності за місцем знаходження".

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. З наведеного, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Як встановлено рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.06.2016р. по справі №924/422/16 (яке набрало законної сили) 14.02.2013р. між державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (лізингодавець) та приватним підприємством „Нафтостиль Летичів (лізингоодержувач) укладено договір прямого лізингу №22-13-4 пл/52, згідно умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який є власністю лізингодавця та визначений у додатку до договору „Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу, що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору (п.1.1).

У додатку №1 сторони погодили найменування, кількість, ціну і вартість предмета лізингу, а також обєкти лізингу плуг обертовий ПОНП-8, у кількості 4 шт., із заводськими номерами 10, 18, 29, один плуг б/н.

Згідно п. 2.1 договору, лізингодавець за договором передає лізингоодержувачу предмет лізингу, який було придбано за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з Порядком використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1904, що знаходився в користуванні у Запорізькій Державній СГ МТС на умовах договору фінансового лізингу №8-01-780фл від 18.06.2001р., у ДСП „Чайка на умовах договору фінансового лізингу №10-02-65фл від 25.01.2001р. і його було повернуто лізингодавцю.

Строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 4 (чотирьох) автентичних примірниках (п. 2.2 договору).

У розділі 4 договору лізингу сторони погодили лізингові платежі. Так, зокрема, згідно п. 4.1, за користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 10 (десяти) відсотків його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині комісії за організацію поставки предмета лізингу; комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 (семи) відсотків (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 (семи) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

Згідно п. 4.3, з моменту підписання акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному п. 4.1 даного договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі, визначеному п. 4.1 даного договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів наступним чином: рівними частинами у терміни сплати чергових лізингових платежів.

Черговість сплати лізингових платежів у частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна шести місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через шість місяців з дати підписання акта, подальші платежі через кожні шість місяців.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється додатком до договору „Графік сплати лізингових платежів (п. 4.4 договору).

У розділі 7 договору сторони передбачили відповідальність лізингоодержувача за порушення строків сплати лізингових платежів у вигляді сплати пені за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. До того ж, нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобовязань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобовязань в повному обсязі (п.п. 7.1, 7.7).

Обєкти лізингу плуг обертовий ПОНП-8, у кількості 4 шт., із заводськими номерами 10, 18, 29, один плуг б/н відповідачем прийнято у лізинг за актом приймання-передачі від 19.02.2013р.

У додатках до договору №№2, 4, 6, 8, сторонами погоджено чотири Графіки сплати лізингових платежів стосовно кожного з обєктів лізингу.

Так, згідно чотирьох вказаних графіків, а також з врахуванням п. 4.3 договору, згідно Додатку № 6 до Договору відповідач мав сплатити чергові лізингові платежі № 7 в сумі 4 249,47 грн. не пізніше 19.08.2016, № 8 в сумі 4 139,30 грн. не пізніше 19.02.2017, № 9 в сумі 4029,13 грн не пізніше 19.08.2017 та № 10 в сумі 3918,96 грн. не пізніше 19.02.2018 (через кожні шість місяців з дати підписання акта приймання-передачі); згідно Додатку № 8 до Договору чергові лізингові платежі №7 в сумі 4230,07 грн. не пізніше 19.08.2016, № 8 в сумі 4120,40 грн. не пізніше 19.02.2017, № 9 в сумі 4010,73 грн. не пізніше 19.08.2017 та № 10 в сумі 3 901,06 грн. не пізніше 19.02.2018 (через кожні шість місяців з дати підписання акта приймання-передачі); згідно Додатку № 2 до Договору чергові лізингові платежі № 7 в сумі 1486,92 грн. не пізніше 19.08.2016, № 8 в сумі 1448,37 грн. не пізніше 19.02.2017, №9 в сумі 1409,82 грн. не пізніше 19.08.2017 та № 10 в сумі 1371,27 грн. не пізніше 19.02.2018 (через кожні шість місяців з дати підписання акта приймання-передачі); згідно Додатку № 4 до Договору чергові лізингові платежі № 7 в сумі 6 951,88 грн не пізніше 19.08.2016, № 8 в сумі 6 771,65 грн. не пізніше 19.02.2017, № 9 в сумі 6 591,41 грн не пізніше 19.08.2017 та № 10 в сумі 6 411,18 грн. не пізніше 19.02.2018 (через кожні шість місяців з дати підписання акта приймання-передачі).

Однак, відповідач не здійснив сплату лізингових платежів, тому заборгованість в частині лізингових платежів складає 65 041,62 грн,

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань, на підставі п.п. 7.1, 7.7 договору лізингу, позивач нарахував пеню в розмірі 8822,81 грн. (за період прострочки по кожному з чотирьох платежів, який загалом складає 20.08.2016р. по 16.07.2018р.).

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано 9185,81 грн. інфляційних втрат (за вересень 2016 року червень 2018 року) та 2281,74 грн. - 3% річних (за загальний період з 20.08.2016р. по 16.07.2018р.).

Позивач звертався до відповідача з вимогами сплати коштів за договором, зокрема, від 19.01.2017р. № 14/54, від 26.03.2018р. № 60.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором прямого лізингу від 14.02.2013 р. №22-13-4пл-ста/52 позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 65 041,62грн. - основний борг, 9185,81грн. інфляційні витрати, 2281,74 грн. - 3% річних, 8822,81грн. пеня

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 806 ЦК України, ч. 1 ст. 297 ГК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг, на лізингоодержувача покладено обовязок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору лізингу, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, зокрема, позивач зобовязався надати відповідачу предмет лізингу, а відповідач прийняв на себе зобовязання своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі згідно затверджених графіків.

Матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем відповідачу предмета лізингу. Натомість, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, сплату лізингових платежів в повному обсязі не здійснює.

Факт неналежного виконання відповідачем договірних обовязків зі сплати лізингових платежів, зокрема, несплата сьомого десятого платежів, строк оплати яких настав, підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 65041,62 грн. основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлені ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Сторони передбачили п. 7. 1 договору нарахування пені у випадку прострочення відповідачем сплати платежів у максимальному розмірі, встановленому Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Перевіривши правильність нарахування розміру пені 8822,81 грн. (відповідно до поданого розрахунку), суд погоджується із заявленою сумою, та приходить до висновку, що позивач обґрунтовано просить стягнути її з відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

Згідно зазначеного листа, а також Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р., індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Здійснивши перерахунок 3% річних в сумі 2281,74 грн. (відповідно до поданого розрахунку) та інфляційних втрат в сумі 9185,81 грн. (відповідно до поданого розрахунку), суд погоджується з розрахунками позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Відповідач доказів, які б спростовували викладені обставини, суду не подав.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (м. Київ, вул. Мечникова, 16-а, код 30401456) до приватного підприємства "Нафтостиль Летичів" (АДРЕСА_1, код 34978668) про стягнення 85 331,98 грн., з яких 65 041,62грн. - основний борг, 9185,81грн. інфляційні витрати, 2281,74 грн. - 3% річних, 8822,81грн. пеня задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства „Нафтостиль Летичів (АДРЕСА_1, код 34978668) на користь державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (м. Київ, вул. Мечникова, 16-а, код 30401456) 65 041,62грн. (шістдесят пять тисяч сорок одна гривня 62 коп.) - основний борг, 9185,81грн. (девять тисяч сто вісімдесят пять гривень 81 коп.) інфляційні витрати, 2281,74 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят одна гривня 74 коп.) - 3% річних, 8822,81грн. (вісім тисяч вісімсот двадцять дві гривні 81 коп.) пеня, 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) - витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 11.09.2018 року.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до справи, 2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А), 3 - відповідачу (31500 Хмельницька область, Летичівський р-н, смт. Летичів, вул. Кармелюка, 83/3). Всім рекомендованим з повідомленням про вручення.