донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.09.2018р. справа №905/427/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання:Зубченко І.В. (доповідач), Радіонова О.О., Чернота Л.Ф. Голембо І.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, м.Чернігів
на рішення господарського суду Донецької області
від11.06.2018р. (повний текст підписано 21.06.2018р.)
у справі№905/427/18 (суддя Сковородіна О.М.)
за позовомУправління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, м.Чернігів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС", м.Покровськ Донецької області
простягнення 96441,83грн.

В С Т А Н О В И В :

Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, м.Чернігів, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС", м.Покровськ Донецької області про стягнення 96441,83грн., які складаються з пені в розмірі 30898,84грн. та штрафу в розмірі 65542,99грн. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №240604_4 від 11.07.2016р. в частині дотримання строків виконання підрядних робіт.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.06.2018р. (повний текст підписано 21.06.2018р.) у справі №905/427/18 позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 30898,84грн. задоволені частково в сумі 18598,30грн., про стягнення штрафу в розмірі 65542,99грн. - відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, що факт порушення відповідачем строків виконання підрядних робіт є доведеним. Разом з тим, часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення пені обґрунтоване помилковим визначенням позивачем початкової та граничної дати прострочення. Крім того, судом обмежено нарахування пені, яка підлягає до стягнення з відповідача, подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, з посиланням на приписи Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Відмова у стягненні штрафу мотивована недоведеністю позивачем факту наявності прострочення виконання підрядних робіт понад тридцять днів, що за умовами договору є підставою для нарахування штрафу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2018р. (повний текст підписано 21.06.2018р.) у справі №905/427/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" пеню в розмірі 30898,84грн. та штраф у розмірі 65542,99грн.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права та неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Підставами для скасування оскаржуваного рішення позивач називає сукупність наступних обставин:

- висновок місцевого господарського суду про те, що з календарного графіку виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва на 2017р. (додаток №3 до договору) неможливо встановити роботи, які мають бути виконанні в конкретний день місяця, а також неможливо встановити чи роботи мають виконуватися впродовж всього місяця або у конкретний період місяця, є хибними. Так, за твердженнями скаржника, в календарному графіку чітко зазначено, що роботи повинні були виконуватися з 1 по 4 тиждень травня (про що свідчать замальовані клітинки), а в п.5.1 договору зазначено, що кінцевий термін виконання робіт згідно календарного графіку, що додається до договору та є його невід'ємною частиною - 28.05.2017р.;

- оскільки останні підписані акти приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017р. і, відповідно, у травні роботи не виконувалися, враховуючи умови п.8.4 договору та норми чинного законодавства, пеня позивачем правомірно нарахована за кожен день прострочення виконання, а саме з 01.05.2017р. по 30.06.2017р. (дата розірвання договору);

- оскільки прострочення тривало з 01.05.2017р. по 30.06.2017р., тобто більше місяця, нарахування штрафу є правомірним.

У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за протоколом автоматизованого розподілу від 18.07.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Зубченко І.В. (головуючий, суддя-доповідач), судді Стойка О.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою від 23.07.2018р., керуючись ст.262 ГПК України, вказана колегія суддів відкрила апеляційне провадження у справі №905/427/18 та зобов'язала відповідача до 06.08.2018р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржнику.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" не скористалося своїм правом, наданим ст.263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надало.

На підставі розпорядження в.о.керівника апарату, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді зі складу колегії Стойки О.В., для вирішення питання щодо призначення справи до розгляду, за протоколом повторного автоматизованого розподілу від 02.08.2018р., сформовано колегію суддів у складі: Зубченко І.В. (головуючий, суддя-доповідач), судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2018р. після проведення підготовчих дій судова колегія призначила розгляд апеляційної скарги Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи відсутність відповідного клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тоді як судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

Згідно із вимогами ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Частиною 13 ст.8 ГПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як було встановлено господарським судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 11.07.2016р. між Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" (далі - генпідрядник) укладено договір №240604_4 на виконання робіт по будівництву пункту тимчасового утримання тварин по вул.Любченка в м.Чернігові на земельній ділянці, яка знаходиться в постійному користуванні (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору, генпідрядник зобов'язується з власних матеріалів, своїми засобами та на свій ризик, у передбачений договором строк виконати роботи "Будівництво пункту тимчасового утримання тварин по вул.Любченка в м.Чернігові на земельній ділянці, яка знаходиться в постійному користуванні (згідно ДСТУ Б Д.1.1-1:2013), CPV за ДК 021:2015, код 45223000-6 "Спорудження конструкцій")" відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та пропозиції конкурсних торгів, а замовник - прийняти та оплатити вказані роботи, у порядку, визначеному договором та чинним законодавством України.

Обсяги робіт та вимоги щодо їх якості встановлюються у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації до цього договору (п.1.2).

Пунктом 3.1 договору (у редакції додаткової угоди №2 від 27.04.2017р.) сторони погодили ціну договору, яка становить 4200088,00грн.

Зобов'язання за даним договором виникають за наявності та в межах бюджетних призначень на 2016р. та 2017р. (п.3.3 договору в редакції додаткової угоди №2 від 27.04.2017р.).

Відповідно до п.5.1 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2016р.) строки виконання робіт за договором визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невід'ємною частиною договору. Кінцевий термін виконання робіт за договором - 31 грудня 2017р.

За умовами пунктів 8.1, 8.2 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та договором. Генпідрядник несе відповідальність за своєчасність виконання робіт.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором щодо строків виконання робіт генпідрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за просрочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п.8.4).

Пунктом 11.1 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2016р.) сторони погодили, що договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2017р., а в частині розрахунків, сплати штрафних санкцій та гарантійного строку - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Додатковою угодою №1 від 29.12.2016р. викладено додаток №3 до договору «Календарний графік виконання робіт» в новій редакції. Графіком встановлені роботи, які мають бути виконані у період з січня 2017р. по травень 2017р. (включно).

30.06.2017р. між Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" (далі - генпідрядник) підписана додаткова угода №3 про дострокове розірвання договору №240604_4, якою, зокрема, узгоджено наступне:

1. Керуючись чинним законодавством України, враховуючи обставини, що склались та унеможливлюють належне виконання умов договору №240604_4 від 11.07.2016р., сторони дійшли згоди достроково розірвати договір.

2. Підписанням даної додаткової угоди, сторони підтверджують виконання генпідрядником робіт на загальну суму 3263759,60грн.

3. Сторони вважають договір таким, що припинив свою чинність з 30 червня 2017р.

Невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" робіт за договором №240604_4 від 11.07.2016р. на загальну суму 936328,40грн. стало підставою звернення Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради з розглядуваним позовом до суду.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши суть спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Укладений між сторонами правочин №240604_4 від 11.07.2016р. за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як зазначалося раніше, за умовами п.5.1 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2016р.) строки виконання робіт за договором визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невід'ємною частиною договору. У свою чергу, календарним графіком визначені роботи, які мають бути виконані у період з січня 2017р. по травень 2017р. (включно).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано факт невиконання робіт за договором на загальну суму 936328,40грн., граничний строк виконання яких - травень 2017р. (включно).

З огляду на порушення відповідачем строків виконання зобов'язань, передбачених договором №240604_4 від 11.07.2016р., позивач нарахував та заявив до стягнення 30898,84грн. пені, нарахованої за період з 29.05.2017р. по 30.06.2017р., та 65542,99грн. штрафу за прострочення робіт понад тридцять днів. Нарахування здійснені на вартість невиконаних робіт - 936328,40грн.

Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У силу приписів статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.4 у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором щодо строків виконання робіт генпідрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за просрочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як вбачається зіз змісту позовної заяви, позивач здійснює нарахування пені та штрафу на вартість робіт, граничний строк виконання яких - травень 2017р. (включно). При цьому, як вірно зазначено місцевим господарським судом, з календарного графіку виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва на 2017р. (додаток №3 до додаткової угоди №1 від 29.12.2016р. до договору №240604_4 від 11.07.2016р.) неможливо встановити роботи, які мають бути виконані в конкретний день місяця, також, неможливо встановити чи роботи мають виконуватися впродовж всього місяця або у конкретний період місяця. З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що останнім днем виконання робіт є 31.05.2017р., у зв'язку з чим, прострочення виконання зобов'язання настало з 01.06.2017р. При цьому, враховуючи припинення зобов'язання за договором 30.06.2017р. (розірвання договору), останнім днем нарахування штрафних санкцій є 29.06.2017р.

За твердженнями скаржника, в календарному графіку чітко зазначено, що роботи повинні були виконуватися з 1 по 4 тиждень травня (про що свідчать замальовані клітинки), а в п.5.1 договору зазначено, що кінцевий термін виконання робіт згідно календарного графіку, що додається до договору та є його невід'ємною частиною - 28.05.2017р. Однак, зазначене твердження є хибним, оскільки, як зазначалося раніше, з календарного графіку не вбачається гранична дата виконання робіт, а умовами договору визначено кінцевий термін виконання робіт за договором - 31.12.2017р.

На переконання апелянта, оскільки останні підписані акти приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017р. і, відповідно, у травні роботи не виконувалися, враховуючи умови п.8.4 договору, пеня може бути нарахована за кожен день прострочення виконання, а саме з 01.05.2017р. по 30.06.2017р. Разом з тим, судова колегія зауважує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, календарним графіком виконання робіт сторони погодили строк їх виконання - травень 2017р. (без зазначення конкретної дати), у зв'язку з чим прострочення відповідача має місце з 01.06.2018р. Крім того, судова колегія зауважує, що за змістом позовної заяви нарахування позивачем пені здійснене за період з 29.05.2017р. по 30.06.2017р, а не за період з 01.05.2017р. по 30.06.2017р., як зазначено в апеляційній скарзі.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд зазначив, що нарахування пені позивач здійснив із застосуванням коефіцієнту на рівні 0,1% за кожний день прострочення, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України у вказаний період та, відповідно, суперечить приписам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Здійснивши власний розрахунок, господарський суд Донецької області дійшов висновку, що сума пені за простроченим зобов'язанням відповідача по виконанню робіт за період з 01.06.2017р. по 29.06.2017р. (включно) (із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ) становить 18598,30грн. та підлягає стягненню з відповідача. Однак, застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" є помилковим, з огляду на таке.

Стаття 1 означеного Закону передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Грошове зобов'язання - це таке правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Тобто, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, у якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Отже, приписи зазначеного Закону стосуються відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, у той час зобов'язання підрядника щодо виконання підрядних робіт у визначений договором строк має негрошовий характер, відповідно, до спірних прововідносин приписи Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" не застосовуються.

З огляду на зазначене, Донецький апеляційний господарський суд здійснивши власний розрахунок дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 27153,52грн., нарахована за період з 01.06.2017р. по 29.06.2017р. (включно) на вартість невиконаних робіт - 936328,40грн.

Враховуючи умови пункту 8.4 договору, який передбачає нарахування штрафу у випадку прострочення виконання робіт понад тридцять днів, приймаючи до уваги викладені вище висновки щодо періоду для нарахування, згідно яких період прострочення становить 29 днів, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 65542,99грн.

Зазначеними вище висновками суду апеляційної інстанції спростовується твердження скаржника про те, що прострочення тривало з 01.05.2017р. по 30.06.2017р., тобто більше місяця, і, відповідно, нарахування штрафу є правомірним.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в господарському суді Донецької області у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд у разі задоволення позову, зменшити пеню та штраф до 1% від заявленої суми. За приписами ч.1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Разом з тим, клопотання відповідача не обґрунтоване, останнім всупереч приписам чинного законодавства не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин для задоволення клопотання, що в свою чергу свідчить про правомірність відмови господарського суду Донецької області у задоволенні вищевказаного клопотання.

За приписами ч.4 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено, зокрема, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладені вище висновки суду апеляційної інстанції, приймаючи до уваги неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права України, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2018р. (повний текст підписано 21.06.2018р.) у справі №905/427/18 в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 18598,30грн., з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 27153,52грн., зі здійсненням нового розподілу судового збору. Розподіл судових витрат за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги здійснюється з урахуванням приписів ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, м.Чернігів на рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2018р. (повний текст підписано 21.06.2018р.) у справі №905/427/18 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2018р. (повний текст підписано 21.06.2018р.) у справі №905/427/18 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 18598,30грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені в сумі 27153,52грн. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" (85307, Донецька обл., м.Покровськ, м-н Лазурний, 46А; ) на користь Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (14000, м.Чернігів, вул.Реміснича, 19; ) пеню в сумі 27153,52грн. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 496,10грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 3745,32грн. - відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2018р. (повний текст підписано 21.06.2018р.) у справі №905/427/18 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" (85307, Донецька обл., м.Покровськ, м-н Лазурний, 46А; ) на користь Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (14000, м.Чернігів, вул.Реміснича, 19; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 744,15грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 19.09.2018р.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді О.О. Радіонова

Л.Ф. Чернота

Надруковано 5 примірників: 1 - позивачу; 1- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГСДО