Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/616/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представника позивача: ОСОБА_1, дов. б/н 02.07.2018 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія" Мелагрейн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова комора"

про стягнення 123707,34 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія" Мелагрейн" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова компанія" про стягнення 123707,59 грн., з яких 105341,945 грн. - основний борг, 14788,25 грн.- пеня, 2597,47 грн. -3% річних та 979,68 грн. - інфляційні.

Ухвалою господарського суду від 23.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 21.08.2018.

Ухвалою від 21.08.2018 суд відклав розгляд справи по суті на 24.09.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Позов мотивований неналежним виконання ТОВ "Зернова комора" умов договору № 030817/846-е на транспортно-експедиційне обслуговування в частині проведення розрахунків за надані послуги перевезення.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивачем нараховано до стягнення з відповідача, у відповідності до п. 5.3 договору, 14788,25 грн. пені, на підставі ст. 625 ЦК України 2597,47 грн. 3% річних та 979,68 грн. інфляційних.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив.

Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 70).

Оскільки явка відповідача в судове засідання не визнавалась обов'язковою, а надання письмового відзиву та заперечень на позовну заяву є правом відповідача, а не обов'язком, суд вважає, що неявка відповідача та неподання останнім відзиву на позовну заяву не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.08.2017 між ТОВ "Компанія "Мелагрейн" (виконавець, позивач) та ТОВ "Зернова комора" (Замовник, відповідач) укладено договір № 030817/846-е на транспортно-експедиційне обслуговування (а.с. 14-15)

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з транспортно-експедиційного обслуговування вантажу (надалі - Послуги), відповідно до умов цього Договору та заявки замовника, а замовник, в свою чергу, зобов'язується оплатити виконавцю надані за цим договором послуги.

За умовами п. 1.2 послуги за цим договором надаються виконавцем на підставі заявки замовника на перевезення вантажу, яка є невід'ємною частиною даного договору. Дане замовлення має бути направлене Замовником на адресу Виконавця не пізніше ніж за 5 (п'ять) календарних днів до початку перевезення вантажу.

У пункті 4.1 договору сторони погодили, що вартість послуг обумовлюється у додатку відповідно до конкретної заявки, відносно кожного вантажу та місця відправки. Загальна сума договору складається з суми вартості усіх заявок, по яких виконавцем надані послуги відповідно до умов даного договору.

За приписами п. 4.3. договору оплата послуг проводиться наступним чином:

- 20% - попередня оплата послуг, але не пізніше, ніж за 3 (три) робочих дні до початку перевезення Вантажу;

- 80% - оплата за фактом відвантаження, але не пізніше, ніж 7 (сім) робочих днів від дати відвантаження.

Відповідно до п. 5.3 договору, у разі порушення термінів оплати послуг за даним договором, замовник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно п. 9.1 договору, даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

10.08.2017 між сторонами підписано додаток № 1 до Договору № 030817/846-е на транспортно-експедиційне обслуговування від 03.08.2017 (а.с. 15).

Відповідно до вказаного додатку, для забезпечення подавання до місця навантаження рухомого складу та відправки у серпні 2017 року насіння ріпаку 1 класу призначенням станція Одеса-Порт (екс) Од, Замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця 105341,94 грн. в якості оплати за даним Договором.

На виконання умов договору позивач організував транспортно -експедиційне обслуговування для ТОВ "Зернова Комора", що підтверджується залізничною накладною № 34314039 від 10.08.20107 та № 34341461 від 13.08.2017 (а.с. 16-17).

29.08.2017 між сторонами підписано акт № ОУ-0002013 передачі-приймання наданих послуг про те, що виконавцем були надані транспортно-експедиційні послуги по відвантаженню ріпаку 1 кл. признач. "Одеса-Порт" (експ.) на загальну суму 105341,94 грн. (а.с. 19).

Відповідач в порушення умов договору не виконав свої зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послугу строк визначений договором.

15.05.2018 позивач направив відповідачу лист № 1505/1139 з вимогою оплатити заборгованість за договором № 030817/846-е від 03.08.2017 (а.с. 20).

Однак відповідач вимоги претензії не виконав, заборгованість не сплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 105341,94 грн.

За несвоєчасне проведення розрахунків за надані послуги позивач в порядку п. 5.3 договору нарахував відповідачу 14788,25 грн. пені.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивачем, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання нараховано відповідачу до стягнення 2597,47 грн. 3 % річних та 979,68 грн. інфляційних.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, надавши правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 030817/846-е на транспортно-екпедиційне обслуговування.

Відповідно до ч.1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст. 929 ЦК України).

За приписами ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 9 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність",за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 12 ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав відповідачу послуги з транспортно-експедиційного обслуговування на загальну суму 1053410,94 грн., що вбачається з підписаного між сторонами акту № ОУ-0002013 передачі-приймання наданих послуг (а.с. 19.)

Належне виконання позивачем своїх договірних зобов'язань вказує на кореспондуючий обов'язок відповідача щодо оплати таких послуг.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Як наголошувалось вище, сторони в договорі обумовили, що оплата послуг проводиться наступним чином:

- 20% - попередня оплата послуг, але не пізніше, ніж за 3 (три) робочих дні до початку перевезення Вантажу;

- 80% - оплата за фактом відвантаження, але не пізніше, ніж 7 (сім) робочих днів від дати відвантаження.

Відповідач попередньої оплати в розмірі 20% у строк визначений договором не здійснив, однак позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином у повному обсязі.

Частиною 4 ст. 538 ЦК України унормовано, що якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Таким чином у відповідача виник обов'язок оплати вартість наданих позивачем послуг у повному обсязі протягом 7 робочих днів з дати підписання акту передачі - приймання наданих послуг , а саме до 08.09.2017 (29.08.2017 - дата підписання акту +7 робочих днів).

Відповідач надані відповідачем послуги сумі 105341,94 грн. у визначений договором строк не оплатив.

Таким чином, як на дату звернення до суду, так і на час розгляду справи в суді, у відповідача перед позивачем існує заборгованість за отримані транспортно-експедиційні послуги від позивача на загальну суму 105341,94 грн.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно, зокрема, до закону, інших правових актів, договору, а також відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача в сумі 105341,94 грн. обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 14788,25 грн. пені, суд зазначає про наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" , розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч.6 ст. 232 ГК Українипередбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з умов договору, сторони у п. 5.3 погодили, що у разі порушення термінів оплати послуг за даним договором, замовник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З розрахунку позивача (а.с. 5) вбачається, що пеню позивачем заявлено за період з 08.09.2017 по 08.03.2018 на суму простроченої заборгованості 105341,94 грн., яка склала 14788,25 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що позивачем здійснено арифметично вірний розрахунок, вимога є правомірною та такою, що заявлена у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, відтак підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимоги про стягнення з відповідача 2597,47 грн. 3 % річних та 979,68 грн. інфляційних, суд зазначає про наступне.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (а.с.5), 3 % річних нараховано за період з 08.09.2017 по 04.07.2018 на суму простроченої заборгованості 105341,94 грн., які склали 2597,47 грн.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, суд встановив, що розрахунок є арифметично вірним та правомірним., відтак вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вимога про стягнення з відповідача 979,68 грн. інфляційних також є правомірною і підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 123707,34 грн., з яких: 105341,94 грн. - основний борг, 14788,25 грн. - пеня, 2597,47 грн. - 3 % річних , 979,68 грн.- інфляційні.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" (12140, Житомирська область, Хорошівський район, село Дворище, вул. Лесі України, будинок 10, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Мелагрейн" (03150, АДРЕСА_1, )

- 105341,94 грн.- основний борг;

- 14788,25 грн. - пеня;

- 2597,47 грн. - 3 % річних;

- 979,68 грн. - інфляційні втрати;

- 1855,61 грн. - судовий збір.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.09.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід.)