ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 Справа № 917/813/18

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", 36020, м. Полтава, вул. Козака, 2-а

до Фізичної особи - підприємця Івченка Сергія Миколайовича, 36003, АДРЕСА_1

про стягнення 1 357,50 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

представник позивача: Плескач Ю.А., дов. в справі

представник відповідача: не з'явився

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Івченка Сергія Миколайович про стягнення 1357,50 грн. заборгованості за договором № 10-20/478/17 від 01.01.2017 р. на технічне обслуговування внутрішніх систем газопостачання, які не є ГРМ, з яких: 894,73 грн. основного боргу, 31,99 грн. - 3% річних, 304,62 грн. пені, 126,16 грн. інфляційних втрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив оплати за отримані послуги, факт надання яких підтверджується актом приймання виконаних робіт.

Ухвалою від 12.07.2018 р. господарський суд прийняв дану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні; судове засідання у справі призначити на 22.08.2018 р.; викликати учасників справи у судове засідання; визначити відповідачу строк до 21.08.2018 р. для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; запропонувати сторонам, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Відповідач в строк до 21.08.2018 р. заяву з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надіслав, відзив на позов не надав, в судове засідання 22.08.2018р. не з'явився.

Ухвала суду від 12.07.2018 р., направлена на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві та згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцем проживання відповідача, повернулася до суду з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.08.2018 р. відкладено розгляд справи на 11.09.2018 р. - 9 год. 30 хв.

Ухвала суду від 22.08.2018 р., направлена на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві та згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцем проживання відповідача, повернулася до суду з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

01.01.2017 р. між Фізичною особою-підприємцем Івченком Сергієм Миколайовичем (Замовник) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (Виконавець) укладено договір № 10-20/478/17 на технічне обслуговування внутрішніх систем газопостачання, які не є ГРМ.

Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання робіт з технічного обслуговування систем газопостачання, що належить Замовнику і знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 41/28.

Згідно з п. 4.1 договору, вартість та витрати по технічному обслуговуванню системи газопостачання визначаються Виконавцем даним договором.

Пунктом 4.2 встановлено, що сума договору по технічному обслуговуванню внутрішньої системи газопостачання на момент його укладання становить 3578,92 грн., в тому числі ПДВ 596,48 грн.

Відповідно до п. 5.1. оплата вартості робіт, передбачених цим Договором, проводиться Замовником на поточний рахунок Виконавця відкритого в уповноваженому банку.

Пунктом 5.2. визначено, що оплата фактично виконаних робіт з ТО виконується Замовником шляхом перерахування грошових коштів на підставі наданого Виконавцем рахунку не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт.

Відповідно до п. 6.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за даним договором сторони несуть відповідальність, згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну оплату послуг у строки, зазначені у п. 5.2 даного договору, Замовник сплачує на користь Виконавця крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Пунктом 8.1. визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017 року. Якщо протягом 1 місяця до закінчення строку дії цього договору жодна і сторін не заявляє про припинення його дії, цей договір вважається укладеним на такий самий новий строк та на тих самих умовах.

Протягом 2017 року ПАТ "Полтавагаз" виконало роботи на загальну суму 894,73, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт №478/1/20/ХХ від 31.03.2017 р. на загальну суму 894,73 грн.

Отже, ПАТ «Полтавагаз» належним чином виконало умови договору на технічне обслуговування внутрішніх систем газопостачання, які не є ГРМ.

Порушуючи умови договору відповідач не здійснив оплату отриманих результатів робіт, заборгованість останнього складає 894,73 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 894,73 грн. основного боргу, 31,99 - 3% річних, 304,62 грн. пені, 126,16 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним договором щодо виконання робіт.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за договором та приписів ст. 837 Цивільного кодексу України отримані результати робіт не оплатив і заборгованість останнього на момент подання позову і прийняття даного рішення складає 894,73 грн. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг у строки зазначені у п. 5.2 даного договору, Замовник сплачує на користь Виконавця, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач здійснив розрахунок пені за період з 11.04.20 17 р. по 19.06.2018 р. без урахування вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Надаючи пояснення по суті позовних вимог представник позивача не навів обґрунтувань правомірності здійснення розрахунку пені без урахування вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

З урахування вимог ч. 6 ст. 232 ГК України за перерахунком, здійсненим судом, сума пені, яка є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача становить 113,40 грн. (розрахунок пені за період з 11.04.2017 р. по 10.10.2017 р. здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон"). В іншій частині вимоги про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 ЦК України позивачем нараховано відповідачеві 126,16 грн. інфляційних за період з 11.04.2017 р. по 30.04.2018 р. та 31,99 грн. 3% річних за період з 11.04.2017 р. по 19.06.2018 р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга. Закон").

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Івченка Сергія Миколайовича (36003, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. Козака, 2-а, м. Полтава, 36020, ) 894,73 грн. основного боргу, 31,99 грн. 3% річних, 113,40 грн. пені, 126,16 грн. інфляційних втрат, 1513,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.09.2018 р.

Суддя Киричук О.А.