ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2018м. ДніпроСправа № 910/7085/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 036680, м. Київ, вул. Тверська, 5, в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22,

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ",51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Соборна, б.76,

про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в сумі 14950,00 грн.

Представники:

від позивача:Лисаченко Є.М.-представник дов. №б/н від 20.06.2018р.

від відповідача:Селіванова О.В.-представник дов. №ББУ/ПУ104/ВП/18 С від 18.06.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про стягнення заборгованості у сумі 14 950,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невірним зазначенням маси вантажу у перевізному документі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.08.2018.

07.08.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області поважним представником позивача подано клопотання про перенесення розгляду справи.

07.08.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області поважним представником відповідача подано клопотання про перенесення розгляду справи.

07.08.2018р. відповідач подав до суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі.

07.08.2018р. позивач подав до суду додаткові пояснення до позовної заяви, в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 07.08.2018р. відкладено підготовче засідання на 13 вересня 2018 року на 11 год.00хв.

22.08.2018р. позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

28.08.2018р. позивач подав до суду додаткові пояснення до позовної заяви, в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

03.09.2018р. відповідач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд у разі встановлення факту неправильного зазначення відповідачем у накладній № 46635629 маси вантажу, застосувати ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та зменшити розмір штрафу до 2 990,00 грн.

У судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2018 зі станції відправлення Богуславський Придніпровської залізниці відповідачем - Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" на станцію призначення Добропілля Донецької залізниці було здійснено відправлення вугілля кам'яного марки Г-газовий за накладною № 46635629 у вагонах №№: 68638550, 56067218, 61602132, 67417246, 55422000, 64671654, 59724807, 61603650 та 68229228; вантажоодержувач - ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ.

Відповідно до накладної № 46635629 визначена відправником загальна маса вантажу у дев'яти вагонах становить 620100 кг, у тому числі у вагонах: № 68638550 - 68350 кг, № 56067218 - 69200 кг, № 61602132 - 69250 кг, № 67417246 - 68550 кг, № 55422000 - 69350 кг, № 64671654 - 68450 кг, № 59724807 - 69200 кг, № 61603650 - 69250 кг, № 68229228 - 68500 кг.

09.03.2018 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено перевірку маси вантажу у вищевказаних вагонах, за результатами якої на підставі актів загальної форми № 44781 від 07.03.2018 та № 290 в/ст від 09.03.2018 у вагоні № 55422000 було виявлено невідповідність маси вантажу, зазначеної у залізничній накладній № 46635629, з фактичною масою завантаженого вантажу, а саме: по документу вага нетто - 69350 кг, фактично вага нетто - 71000 кг, що більше документа на 1650 кг понад вантажопідйомність вагону на 1000 кг, про що складено комерційний акт № 482004/84 від 09.03.2018.

З розділу «Д» комерційного акту № 482004/84 від 09.03.2018 вбачається, що згідно АЗФ № 290 від 09.03.2018р. ст. Покровськ комісією була проведена перевірка маси вантажу у вагоні 55422000. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 24000кг, маса нетто - 69350 кг. При подаванні вагону на 150-т статичні ваги станції, повірені 24.01.2018р. виявлено: фактична маса брутто вагона склала 95000 кг, тара вагона з ПД 24000кг, маса вантажу нетто - 71000 кг, що більше документа на 1650 кг і понад ВП на 1000 кг. Поверхня вантажу нижче бортів 20-30 см, розрівняно, маркування повздовжними борознами. Двері, люка закриті, течі вантажу немає. Вагон прибував в технічному стані справний.

За наслідками виявлення надлишку вантажу у вагоні № 55422000 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено контрольну перевіску вугілля, після чого надлишок вантажу з вагону № 55422000 перевантажено у вагон № 66175829, що підтверджується актом загальної форми № 309 в/ст від 12.03.2018 та досильною накладною № 48697833 із зазначенням у ній відомостей про складання комерційного акту № 482004/84 від 09.03.2018, та направлено на адресу вантажоотримувача.

Враховуючи те, що відповідачем було невірно зазначено масу вантажу у перевізному документі, позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України нарахував штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати в сумі 14950,00 грн. ((2990,00 х 5), де 2990,00 грн. - перевізна плата за вищевказаною накладною), що і стало підставою для звернення останнього до суду за захистом свого порушеного права з цим позовом.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначеного штрафу на час розгляду справи суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, з подальшими змінами, визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст. 23 Статуту залізниць України).

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084.

Згідно з п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (п. 1.2 ч. 1 Правил оформлення перевізних документів).

Пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів встановлено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

У відповідності до ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Згідно з п.2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно з пунктами 2.1, 6.6, 6.7 та додатком № 3 Правил оформлення перевізних документів, графи накладної "Маса вантажу, визначена відправником" та "Спосіб визначення маси" заповнюються відправником.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 і зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Разом з тим, п. 4.6. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у разі перевантаження вантажу під час перевезення в інший вагон (контейнер) у накладній номер вагона (контейнера) та інші відомості про нього змінюються (так щоб їх можна було прочитати) і проставляються нові відомості про вагон (контейнер), у який перевантажено вантаж. Ці зміни засвідчуються підписом працівника, який керував перевантаженням, із зазначенням найменування станції, на якій перевантажено вантаж.

За таких обставин, залізницею правомірно було затримано вантаж на станції Покровськ Донецької залізниці, проведено перевірку маси вантажу, про що і складено комерційний акт № 482004/84, який, до речі, відповідачем не був оскаржений та надлишок маси вантажу перевантажено в інший вагон. Тож, зі своєї сторони залізниця виконала зобов'язання у повному обсязі.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

Згідно ч. 3 п. 9 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 29.05.2002р. №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02р. № 567/6855, у комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах; у разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Як вбачається зі змісту комерційного акту № 482004/84 від 09.03.2018р., в його тексті у встановленому порядку засвідчено факт завантаження вагону № 55422000 вантажем вагою більшою, ніж зазначено у накладній, на 1 650 кг. Водночас, відповідно до вказаного акту: поверхня вантажу нижче бортів 20-30 см, розрівняно, маркування повздовжними борознами. Двері, люка закриті, течі вантажу немає. Вагон прибував в технічному стані справний.

Таким чином, за вказаних обставин, всі наслідки за неправильності відомостей, зазначених у накладній, мають бути покладені на відповідача.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності до ч.1 ст. 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем були порушенні вищевказані вимоги Статуту залізниць України, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача грошової суми 14 950 грн. 00 коп. штрафу за невірно зазначену масу вантажу обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В ході вирішення спору відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлені судом фактичні обставини щодо неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу за спірним перевезенням.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що штраф, який заявлено позивачем до стягнення, не має компенсаторний характер, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Так, відповідачем за накладною №46635629 за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладної № 46635629. Таким чином, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати за додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Позивачем не зазначено які збитки були понесені залізницею внаслідок неправильного зазначення маси вантажу у перевізному документі. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем було зазначено не вірна маса вантажу у залізничній накладній, позивач не зазнав.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Наведеної правової позиці дотримується й Вищий господарський суд України в постановах від 30.11.2016р. у справі № 927/309/16, від 29.11.2016р. у справі №910/2224/16, від 08.11.2016р. у справі №927/310/16, від 16.06.2016р. у справі №905/2626/15, від 13.06.2016р. у справі №905/3638/15. Крім того, Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що приписами законодавства не встановлено заборону суду зменшувати розмір неустойки (штрафу), який підлягає стягненню і на підставі закону, оскільки зменшуючи суму, яка підлягає стягненню, суд не змінює сам розмір неустойки, встановлений Статутом залізниць України.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з наявними наслідками порушення зобов'язання, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в накладній, неспіврозмірність нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню в частині оформлення перевізного документу щодо неправильного зазначення маси вантажу, а також положення ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу та стягнути з відповідача штраф у розмірі трьохкратної провізної плати за всю відстань перевезення у розмірі 8 970,00 грн. ((2990,00 х 3), де 2990,00 грн. - перевізна плата за вищевказаною накладною).

Заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують доводів позивача, наведених в обґрунтування позовних вимог. Залізничною накладною № 48697833 (відправка №482004) та її електронною копією, роздруківка якої міститься у матеріалах справи (а.с. 57), підтверджується факт одержання вантажоотримувачем - ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ 14.03.2018 року надлишку вантажу - вугілля кам'яного марки Г-газовий, який залізницею було перевантажено з відправленого відповідачем вагону №55422000 у вагон № 66175829 внаслідок перевищення вантажопідйомності вагону при завантаженні вантажу. Отже, безпосередньо факт дозування залізницею надлишку вантажу, завантаженого у вагон № 55422000 понад його вантажопідйомність, та факт одержання цього вантажу вантажоотримувачем за досилочною накладною № 48697833 свідчать про невідповідність маси вантажу у вагоні № 55422000, зазначеної відповідачем як відправником, у залізничній накладній № 46635629, що є підставою для стягнення з відправника вантажу штрафу у розмірі, визначеному ст. 118 Статуту залізниць України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у сумі 1 762,00 грн. як на сторону, з вини якої виник спір.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) штрафних санкцій у сумі 8 970,00 грн., та 1 762,00 грн. судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.09.2018

Суддя С.П. Панна