ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/2739/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № РОА 003964 від 11.06.2018, адвокат;

від відповідача не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс", м.Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 року (в редакції ухвали про виправлення описки від 02.08.2018), постановлену суддею Петровою В.І. за результатами розгляду матеріалів зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс", м.Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілівер Україна", м.Київ про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 44 678 314,18 грн, у справі №904/2739/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілівер Україна", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс", м.Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 24 706 771,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 року у справі №904/2739/18 (суддя Петрова В.І.) повернуто без розгляду на підставі ч.6 ст.180, ст.174 ГПК України зустрічну позову заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілівер Україна" про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 24 706 771,29 грн, в зв`язку з пропуском заявником строку для подання зустрічного позову.

Ухвала мотивована порушенням Відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) процесуальних строків на вчинення відповідної дії.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, прийняти ухвалу, якою зустрічний позов у справі прийняти до розгляду та направити справу № 904/2739/18 на подальший розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції зустрічну позовну заяву повернуто безпідставно, з огляду на приписи ст.ст.234, 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ним були виконані всі загальні правила, передбачені ст.ст.162, 164, 172, 173 Господарського процесуального кодексу України, для подання позову, тому підстав для застосування до зустрічного позову норм ст.174 ГПК України у суду першої інстанції не існувало, в тому числі, й щодо повернення заяви.

Також скаржник зауважує, що судом не були взяті до уваги розбіжність між позицією скаржника стосовно неотримання ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21.06.2018 та відомостями поштового повідомлення, зокрема, скаржник у зустрічному позові наголошував, що про ухвалу від 21.06.2018 дізнався 11.07.2018 із Єдиного державного реєстру судових рішень, а суд не перевірив та не встановив чи дійсно саме скаржник отримав ухвалу від 21.06.2018, або це було вчинено помилково іншою особою, чи є помилка органів поштового зв`язку. На думку скаржника, суд занадто формально підійшов до даного питання та не скористався правом залишити зустрічну позовну заяву без руху.

Крім того, скаржник посилається на загальні норми національного законодавства, зокрема Господарський процесуальний кодекс України, Закон України "Про судоустрій і статус суддів", рішення Конституційного суду України, практику Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя, гарантій справедливого судочинства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнілівер Україна" у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, посилається на відповідність оскаржуваної ухвали господарського суду нормам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначає, що доводи Відповідача про помилку у поштовому відділенні, не підтверджені жодним належним, допустимим та достовірним доказом у цій справі. При цьому нормами Господарського процесуального кодексу України (ст.ст.165, 176 ГПК України) надано право суду першої інстанції визначити процесуальний строк для подання відзиву на позов; зазначене не є обов`язком, а правом Відповідача, тому відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі неподання відзиву на позов, позовну заяву можливо розглянути за наявними у справі матеріалами; водночас, для зустрічної позовної заяви передбачена спеціальна норма (ч.6 ст.180 ГПК України), відповідно до якої суд повертає зустрічну позовну заяву, подану з порушення строку, визначеного ч.1, 2 ст.180 ГПК України, отже, кодексом чітко встановлені підстави для повернення такої позовної заяви, підстав для залишення її без руху у суду не було. Крім того, Відповідач у зустрічній позовній заяві не надав жодних доказів поважності причин пропуску встановленого процесуального строку для надання відзиву (зустрічної позовної заяви), таких доказів Відповідач не надає і до апеляційної скарги. Також Позивач зауважує, що жоден нормативно-правовий акт не покладає на суд обов`язку перевіряти належність доставки відправлень відділеннями поштового зв`язку, оскільки такий обов`язок був би надмірним процесуальним тягарем для суду та виходив би за межі його повноважень. Позивач також звертає увагу, що згідно з п.89-91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, працівник поштового відділення при врученні поштового відправлення зобов`язаний перевірити повноваження особи, яка його отримує; в іншому випадку, працівник поштового відділення не вручає таке відправлення та, відповідно, не ставить свій підпис у відповідній графі повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач також наголошує, що Відповідач зловживає своїми процесуальними правами та умисно затягує розгляд справи, безпідставно пропускаючи процесуальні строки, оскільки в апеляційній скарзі також посилається на те, що він дізнався про ухвалу від 30.07.2018 лише 06.08.2018, внаслідок чого пропустив процесуальний строк, однак, вказане твердження суперечить матеріалам справи, зокрема, інформація про стан розгляду зустрічного позову стала доступною в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30.07.2018; крім того, Відповідач підготував та підписав заяву про отримання оскаржуваної ухвали ще 03.08.2018, що свідчить про факт обізнаності Відповідача з наявністю ухвали про повернення зустрічного позову раніше, ніж він вказує, що не позбавляло його права звернутись з апеляційною скаргою в межах строку на апеляційне оскарження. Позивач стверджує, що Відповідач вже не вперше обґрунтовує необхідність продовження процесуальних строків в даній справі запізнілим отриманням або не отриманням ним процесуальних документів суду; на перше підготовче засідання, призначене на 12.07.2018, Відповідач також не з"явився та подав клопотання про відкладення засідання, мотивуючи його тим, що дізнався про ухвалу суду від 21.06.2018 (якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі) лише 11.07.2018, в той час, як у матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення 04.07.2018 ухвали суду від 21.06.2018 Відповідачу, яку оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.06.2018, а позовну заяву Позивача отримано Відповідачем 22.06.2018 (роздруківку та повідомлення про вручення Позивач додав до відзиву); при цьому, про обізнаність Відповідача зі станом справи свідчить той факт, що останнім невідкладно після отримання позовної заяви були закриті банківські рахунки 22.06.2018 та 23.06.2018 (копії листів також додаються Позивачем). Також Позивач зазначає, що інформація, викладена апеляційній скарзі стосовно суті зустрічної позовної, не має відношення до апеляційної скарги, оскільки остання стосується процесуальних питань повернення зустрічного позову, а не суті вимог Відповідача за його заявою.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс" відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 року у справі № 904/2739/18; задоволено клопотання Відповідача про проведення судове засідання з викликом (повідомленням) сторін; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 12.09.2018; сторонам наданий строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, власних заяв, клопотань, відповідно до ст.ст.38, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України.

12.09.2018 представником скаржника заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано терміновою необхідністю вибуття адвоката до іншої адміністративно-територіальної одиниці за зареєстрованим місцем проживання адвоката (міста Кривий Ріг), що унеможливлює його явку в судове засідання та відповідно забезпечення участі іншого адвоката в судовому засіданні, оскільки такі обставини виникли тільки 12.09.2018; при цьому здійснити представництво Відповідача керівними органами підприємства в межах само представництва останній не може, оскільки керівник, що одночасно є засновником підприємства, не має відповідної освіти та знань.

Розглянувши зазначене клопотання Відповідача, колегія суддів зазначає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Скаржником всупереч вказаних вимог законодавства на обґрунтування свого клопотання не надано жодного доказу, який би підтверджував викладені у ньому обставини.

Крім того, колегія суддів не може погодитись із неможливістю Відповідача самостійно себе представляти через керівника підприємства, оскільки самим скаржником у апеляційній скарзі викладені положення Господарського процесуального кодексу України стосовно самопредставництва (ст.56 ГПК України); більш того, вказана апеляційна скарга підписана директором підприємства ОСОБА_2, а довіреність на представництво інтересів адвокатом ОСОБА_3 видана директором підприємства ТОВ "Юніка-Сервіс" тільки 09.08.2018, навіть якщо припустити, що вказану апеляційну скаргу підготував адвокат, в той же час, до суду першої інстанції були подані від ТОВ "Юніка-Сервіс" клопотання про відкладення підготовчого засідання № 11/07-1 від 11.07.2018 (а.с.39-40, т.2), зустрічна позовна заява № б/н від 23.07.2018 (а.с.57-60, т.2), підписані директором цього підприємства ОСОБА_2, ще до надання повноважень адвокату ОСОБА_3 на представництво інтересів підприємства.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України ухвала про повернення зустрічної позовної заяви взагалі розглядається без повідомлення (виклику) сторін, у письмову провадженні; суд апеляційної інстанції врахував бажання Відповідача розглянути скаргу в судовому засідання із повідомленням (викликом) сторін, призначивши апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні, втім, скаржник, з урахуванням обмеженості строку на розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, явку представника не забезпечив.

В судовому засіданні 12.09.2018 Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

14.06.2018 (за поштовим штемпелем на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнілівер Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс" про стягнення 24 706 771,29 грн., з яких: 24 543 379,62 грн. основної заборгованості, 51 224,15 грн. пені, 112 167,52 грн. 3% річних (а.с.4-13, т.1).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх договірних зобов`язань з повної та своєчасної оплати поставленого товару за дистриб`юторським договором № 8/17 від 31.12.2016, дистриб`юторським договором № 8/18 від 01.04.2018, проект якого не був підписаний Відповідачем.

Одночасно Позивачем подана заява про забезпечення позову, яка мотивована ухиленням Відповідача від повної або часткової оплати поставленого товару. Зміною місця реєстрації підприємства з міста Харкова на місто Дніпро, зміною директора підприємства та складу учасників товариства. Відповідно до заяви Позивач просив накласти арешт в межах суми позову на два відомі йому рахунки Відповідача, відкриті в установах банку, та накласти арешт на товар, поставлений Позивачем, який ще не реалізований Відповідачем (а.с.41-45, т.1).

19.06.2018 Позивачем подане до Господарського суду Дніпропетровської області доповнення до заяви про забезпечення позову, зокрема, платіжне доручення про сплату судового збору за подання відповідної заяви (а.с.28-29, т.2).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/2739/18; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.07.2018; запропоновано Позивачу протягом 10 днів з моменту отримання відзиву на позов надати відповідь на відзив, яка має відповідати ст.166 ГПК України, доплатити 1 копійку судового збору за подання позовної заяви; Відповідачу запропоновано протягом 15 днів з моменту отримання цієї ухвали надати відзив на позов, який має відповідати ст.165 ГПК України, а протягом 10 днів з дня одержання відповіді на відзив надати заперечення, які мають відповідати ст..167 ГПК України; роз`яснено учасникам справи, що відповідні заяви по суті справи мають відповідати ст.ст.161-168 ГПК України та мають бути подані у строки, визначені в ухвалі суду (а.с.1, т.1).

Також ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 частково задоволено заяву Позивача про забезпечення позову; накладено арешт на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках ТОВ "Юніка-Сервіс", в межах суми позову у розмірі 24 706 771,29 грн, а саме: на рахунок № 1 у ПАТ "Марфін Банк", м.Дніпро, МФО 328168; на рахунок № 5320 у ПАТ "Банк Восток", МФО 307123. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с.34-36, т.2).

Вказану ухвалу про відкриття провадження у справі направлено обом сторонам рекомендованою кореспонденцією та отримано як Позивачем, так Відповідачем 04.07.2018, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвал суду (а.с.37, 38, т.2).

12.07.2018 до Господарського суду Дніпропетровської області Відповідачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання у цій справі з метою надання відзиву на позовну заяву, яке обґрунтоване не отриманням ухвали суду від 21.06.2018, обізнаністю із наявністю такої ухвали із Єдиного державного реєстру судових рішень 11.07.2018 (а.с.39-40, т.2).

12.07.2018 Позивачем подане суду першої інстанції клопотання про долучення документа про доплату судового збору у розмірі 0,01 грн. (а.с.44, т.2) та клопотання про заміну заходу забезпечення позову, відповідно до якого останній просив суд замінити заходи забезпечення позову, накладені ухвалою від 21.06.2018, на накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Юніка-Сервіс", що знаходяться на будь-яких рахунках та які будуть виявлені при виконанні ухвали, в межах суми позову, а також замінити заходи забезпечення позову, на накладення арешту на будь-яке майно Відповідача, що належить йому або підлягає передачі, або сплаті, і знаходяться у нього чи в інших осіб та яке буде виявлене при виконані ухвали суду, в межах суми позову. Клопотання обґрунтоване тим, що рахунки, на які було накладено арешт ухвалою суду від 21.06.2018, були закриті Відповідачем одразу після отримання позовної заяви та прийняття судом ухвали про забезпечення позову від 21.06.2018 (а.с.46-48, т.2).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018 клопотання ТОВ "Юнілівер Україна" про заміну заходу забезпечення позову задоволено частково; накладено арешт на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках ТОВ "Юніка-Сервіс", в межах суми позову у розмірі 24 706 771,29 грн; в іншій частині клопотання про заміну заходу забезпечення позову відмовлено (а.с.51-53, т.2).

Також ухвалою суду першої інстанції від 12.07.2018 задоволено клопотання Відповідача та відкладено підготовче засідання на 14.08.2018 (а.с.55-56, т.2).

26.07.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс" (Відповідачем) подано до Господарського суду Дніпропетровської області зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілівер Україна" про стягнення 44 678 314,18 грн, з яких 44 370 311,15 грн. основна заборгованість за вистриб`юторською угодою № 8/18 від 01.04.2018 стосовно сплати додаткової винагороди (ретро-бонусів) та 308 003,03 грн. трьох відсотків річних (а.с.57-60, т.2).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 вказану зустрічну позовну заяву ТОВ "Юніка-Сервіс", в редакції ухвали про виправлення описки від 02.08.2018, якою виправлено найменування Відповідача за зустрічним позовом на вірне, з доданими до неї документами повернуто заявнику без розгляду в зв`язку з пропуском заявником строку для подання зустрічного позову (а.с.61-63, т.2).

Вказаний процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Повертаючи без розгляду зустрічну позовну заяву Відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зустрічна позовна заява подана заявником після строку, встановленого ст.180 Господарського процесуального кодексу України, наслідком чого є її повернення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно з частинами 1, 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами ч.3 ст.12 Господарського процесуального кодексу України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За приписами ч.1 ст.176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.176 Господарського процесуального кодексу України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа; дата, час і місце підготовчого засідання, якщо справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження; строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Згідно зі ст.177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з'ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч.1 ст.176 Господарського процесуального кодексу України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Частинами 1, 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об'єднання справ і роз'єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначені права та обов`язки учасників справи, серед яких зокрема, учасники справи мають право: знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (п.1, п.3 ч.1 ст.42); учасники справи зобов`язані зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п.6 ч.2 ст.42).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

За приписами статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу (частини 1-4 ст.180).

Згідно частини 6 ст.180 Господарського процесуального кодекс України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч.8 ст.165 ГПК України).

Таким чином, з урахуванням викладених норм права зустрічну позовну заяву Відповідач мав право подати у строк, встановлений судом, який не може бути меншим, ніж п`ятнадцять днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до матеріалів справи, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі № 904/2739/18 Відповідачем отримано 04.07.2018, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду (а.с.37, т.2).

У вказаній ухвалі визначений строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, відзив на позов та зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс" мало надати до 19.07.2018 (включно).

Втім, Відповідачем зустрічна позовна заява подана 26.07.2018 (згідно штемпелю на першому аркуші зустрічної позовної заяви а.с.57, т.2), з порушенням строку, встановленого ч.1 ст.180 ГПК України, що є підставою для повернення зустрічного позову за нормами ч.6 ст.180 ГПК України.

З огляду на викладене, господарським судом здійснений правильний і обґрунтований висновок про повернення зустрічної позовної заяви з підстав недодержання заявником строків на вчинення відповідної дії.

Стосовно доводів скаржника про неотримання ухвали суду від 21.06.2018, помилковість даних у поштовому повідомленні, відсутність перевірки судом першої інстанції чи дійсно саме скаржник отримав ухвалу від 21.06.2018, або це було вчинено помилково іншою особою, чи є помилка органів поштового зв`язку, обізнаність із вказаною ухвалою з Єдиного державного реєстру судових рішень 11.07.2018, формальність підходу суду до даного питання, не використання судом права залишити зустрічну позовну заяву без руху, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст..92 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За приписами ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Зокрема,відповідно до п.10 ч.2 ст.9 вказаного Закону, в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

З огляду на викладене, направлення кореспонденції на адресу юридичної особи, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, є належним повідомленням такої юридичної особи.

Відповідно до Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила), визначені такі поняття: адресат - фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, поштовий переказ, прізвище, ім'я та по батькові або найменування якої зазначені на поштовому відправленні, бланку поштового переказу в спеціально призначеному для цього місці; вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу; одержувач - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом; повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

За п.10 цих Правил оператори поштового зв'язку зобов'язані забезпечувати, зокрема, надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв'язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв'язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури.

Внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п.17 Правил).

Згідно п.п.89-91 Правил Реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред'явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина. Адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку. Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. Поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Відповідно до п.94 Правил порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв'язку за місцем обслуговування.

Таким чином, з аналізу вказаних норм випливає, що доставка поштового відправлення юридичним особам відбувається на підставі договору, укладеним такою особою з відділення поштового зв`язку; у вказаному договорі має визначатись, в тому числі, отримувач поштової кореспонденції, а вручення рекомендованого поштового відправлення працівником відділення зв`язку відбувається на підставі пред`явлення документа, який засвідчує повноваження отримувача кореспонденції.

Тому посилання скаржника на помилковість даних зазначених у поштовому повідомленні, отримання кореспонденції іншою особою, помилку працівника поштового зв`язку, не приймаються колегією суддів. Більш того, колегія суддів зазначає, що оператор поштового зв`язку є сторонньою особою, яка виконує функції з доставки кореспонденції, тому не довіряти інформації, викладеній у поштовому повідомленні, колегія суддів не має підстав, а будь-яких доказів, які б свідчили про інше, таких як звернення до поштового відділення з приводу отримання кореспонденції невідомою особою з метою провести службове розслідування, скаржником не надано.

Щодо доводів скаржника про дотримання заявником загальних вимог пред`явлення позову, передбачених ст.ст.162, 164, 172, 173 Господарського процесуального кодексу України, не застосування ст.174 ГПК України щодо залишення зустрічного позову без руху, вони не приймаються колегією суддів, оскільки не спростовують того факту, що заявником зустрічного позову пропущений строк для вчинення такої дії, визначений судом та Кодексом передбачена пряма норма стосовно повернення зустрічного позову в разі пропуску строку на його подання (ч.6 ст.180 ГПК України).

Доводи скаржника про застосування судом надмірного формалізму у питанні повернення заяви без розгляду не приймаються колегією суддів, оскільки доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України. Тому, учасники провадження мають розуміти, що встановлені судом строки будуть застосовані.

Також колегія суддів звертає увагу скаржника, що Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість поновлення встановленого законом процесуального строку та продовження процесуальних строків, визначених судом (ст.119 ГПК України), що також відповідає концепції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя.

Втім, скаржник з відповідним клопотанням при поданні зустрічної позовної заяви не звертався, у змісті зустрічного позову також не порушував питання про продовження строку для надання відзиву та, відповідно, поновлення строку для подання зустрічного позову, тому суд згідно з приписами ст.118 ГПК України, відповідно до якої право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, на підставі ч.6 ст.180 ГПК України повернув зустрічну позову заяву Відповідачу.

За таких обставин, ухвала місцевого суду про повернення зустрічної позовної заяви є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення, наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують викладених в ухвалі висновків суду.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Також колегія суддів зауважує, що скаржник не позбавлений права звернутись із вказаною позовною заявою в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс", м.Дніпро залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2018 року у справі №904/2739/18 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніка-Сервіс", м.Дніпро за подання апеляційної скарги покласти на заявника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її оголошення.

Повне рішення складено та підписано 17.09.2018.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік