ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р. Справа № 910/1013/18

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Желік М.Б.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» б/н від 11.06.2018 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2018 року (повне рішення складено 25.05.2018 року, суддя Булка В.І.)

у справі № 910/1013/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 маркетинг груп», м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромаркет «Фермер», м. Київ

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд», с.Хриплин, м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 999 741,70 грн.

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача1: не зявився;

від відповідача2: не зявився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_3 «Агромаркет «Фермер» та ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» про стягнення 999 741,70 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2018 року у справі № 910/1013/18:

- закрито провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_3 «Агромаркет «Фермер» та ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» солідарно на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_4 груп» пені у розмірі 1 000,00грн.

- закрито провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» збитків (30% від суми порушеного зобов'язання ) у розмірі 678 352,32грн.

- стягнуто з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» пеню в розмірі 83 965,57грн., збитки від інфляції у розмірі 60 718,97грн., 18 % за користування товарним кредитом у розмірі 54 639,88грн., 55 % за користування товарним кредитом у розмірі 122 064,96грн., 4 820,84грн. судового збору, 15 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» подало апеляційну скаргу б/н від 11.06.2018 року, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що за відсутності вини відповідача ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» щодо неоплати авансового платежу в сумі 678 352,32 грн. відповідно до ст. 614 ЦК України, немає підстав для настання відповідальності за неналежне виконання умов договору. А також скаржник стверджує, що суд першої інстанції задовольняючи позовну вимогу про стягнення індексу інфляції, не звернув уваги на те, що п.п. 5.1., 5.5. договору встановлено привязку ціни товару до курсу іноземної валюти Євро.

Позивач та відповідач 1 відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Сторони явки уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2017 між ОСОБА_3 «ОСОБА_2 ОСОБА_5» постачальник) та ОСОБА_3 «Івано-Франківський зерноприймальний комплекс» (покупець) було укладено договір поставки № 3013. Згідно умов договору постачальник зобов'язався, поставити та передати у власність покупця насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин та/або мінеральні добрива у строки зумовлені договором та на умовах відстрочення кінцевого розрахунку на визначений договором строк та під проценти, а покупець - прийняти товар, сплатити його вартість та проценти за користування товарним кредитом на умовах, передбачених цим договором (додаткових угод та специфікацій до нього).

Відповідно п. 2.1 договору, найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у специфікаціях до договору, які є невід'ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у специфікаціях, визначена на дату укладення договору (підписання специфікації).

25.02.2017 року ОСОБА_3 «Івано-Франківський зерноприймальний комплекс» було перейменовано на ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд».

Згідно додатку № 3 до вказаного договору - специфікації № 3, сторони погодили асортимент товару, його кількість, ціну та термін поставки, а саме: Гербіцид Гліф БТ, РК, в кількості 20000,00 літрів, за ціною 2,52 грн. за одиницю товару без ПДВ, загальною вартістю 1 573 920,00 грн. з ПДВ, термін поставки - до 08.07.2017 р.; Гербіцид Жар БТ, РК, в кількості 5600,00 літрів, за ціною 3,93 грн. за одиницю Товару без ПДВ, загальною вартістю 687 254,40 грн. з ПДВ.

Згідно п. 2 специфікації № 3 до договору сторони погодили, що товар оплачується покупцем в порядку, вказаному в договорі, та в строки:

- авансовий платіж (попередня оплата) 30% в сумі 678 352,32 грн. - у строк до 03 липня 2017 р.;

- оплата 70% в сумі 1 582 822,08 грн. - у строк 31 серпня 2017 р.

26.07.2017 року позивач передав, а відповідач 2 отримав товар: гербіцид Гліф БТ, РК, в кількості 20000,00 літрів та гербіцид Жар БТ, РК, в кількості 5600,00 літрів на загальну суму 2 261 174,40 грн. Даний факт підтверджується видатковою накладною № 480 від 26.07.2017 р., яка підписана та скріплена печатками позивача та відповідача 2.

Відповідач 2 на виконання умов договору сплатив на користь позивача:

- 678 352,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням №630 від 08.08.2017 року (призначення платежу рахунок № 709 від 03.07.2017 року);

- 1 425 630,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2542 від 30.10.2017 року. Однак відповідачем 2, в зазначеному платіжному дорученні помилково було зазначено у призначенні платежу рахунок-фактури № 810 від 03.10.2017р.

- 1 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2594 від 01.11.2017 року.

Позивач стверджує, що покупець оплатив за товар на суму 2 261 174,40 грн. із простроченням термінів оплати (678 352,32 грн. сплачено 08.08.2017 р. - прострочено на 37 днів; 30.10.2017 р. - 650000,00 грн. чим прострочено 60 днів; 01.11.2017 сплачено 932822,08 грн. чим прострочено 62 дні.).

В позовній заяві зазначено, що за порушення грошового зобов'язання позивач, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу 2 60 718,97грн. інфляційних втрат (за період з 03.07.17 по 01.11.17 рр).

Позивач нарахував відповідачу 2 (за період з 03.07.2017 по 01.11.2017) 83 965,57 грн. пені, 678 352, 00 грн. 30% процентів від суми порушеного зобовязання, 54 639,88 грн. 18% за користування товарним кредитом та 122 067,96 грн. 55% за користування товарним кредитом.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

26.07.2017 року позивач передав, а відповідач 2 отримав товар: гербіцид Гліф БТ, РК, в кількості 20000,00 літрів та гербіцид Жар БТ, РК, в кількості 5600,00 літрів на загальну суму 2 261 174,40 грн. Даний факт підтверджується видатковою накладною № 480 від 26.07.2017 р., яка підписана та скріплена печатками позивача та відповідача 2.

У видатковій накладній № 480 від 26.01.2017 року вказано підставу поставки договір №3013 від 15.05.2017 та замовлення покупця №709 від 03.07.2017 р.

Згідно додатку № 3 до договору сторони погодили, що товар оплачується в порядку, вказаному в договорі, та в такі строки:

- авансовий платіж (попередня оплата) 30 % в сумі 678 352,32 грн. перераховується постачальнику у строк до 03 липня 2017 року;

- оплата 70% в сумі 1 582 822,08 грн. перераховується постачальнику у строк 31 серпня 2017 року.

Відповідач 2 свій обов'язок щодо оплати авансового платежу в строк до 03.07.2017 р. та 70% до 31.08.2018 року не виконав.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 цього Кодексу.

Позивач нарахував на авансовий платіж інфляційні втрати в розмірі 1356,70 грн., а також на залишок боргу 59 362,27 грн. інфляційних втрат, всього на суму 60 718,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок позовних вимог щодо індексу інфляції та встановлено, що останні підлягають задоволенню в частині на суму 1356,70 грн. інфляційних витрат (нараховані на суму авансу за період з 03.07.2017 року по 07.08.2017 року) та 51 030,18 грн. інфляційних втрат (нараховані на суму боргу за період з 01.09.2017 року по 29.10.2017 року).

В частині позовних вимог щодо стягнення 8 332,09 грн. індексу інфляції слід відмовити.

У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що при винесенні рішення не взято до уваги те що пунктами 5.1.,5.5. договору встановлено прив'язку ціни товару до курсу іноземної валюти - Євро, а у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати і від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної і валюти, а тому інфляційне збільшення боргу нараховано позивачем та таку вимогу і задоволено судом неправомірно.

У випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017р. у справі №6-284цс17.

В даному випадку відбулось порушення грошового зобовязання, предметом якого є грошові кошти виражені у гривнях без визначення еквіваленту в іноземній валюті. А відтак, на зазначену суму заборгованості нараховується індекс інфляції.

В специфікації № 3 до договору зазначено лише, що курс долара США станом на 3 липня 2017 року становить 26,023367 грн.

В п. 5.1. договору зазначено, що у разі якщо на міжбанківському валютному ринку України відбулась зміна курсу євро до гривні більше ніж на 0,1% порівняно з курсом, по якому було зафіксована ціна та вартість продукції, платежі за товар підлягають індексації в порядку встановленому умовами договору.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони в договорі передбачили, що за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов'язань, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок позовних вимог пені та встановлено, що останні підлягають задоволенню в частині на суму 16 726,50 грн. пені (нараховані на суму авансу за період з 03.07.2017 року по 07.08.2017 року) та 64 223,55 грн. пені (нараховані на суму боргу за період з 01.09.2017 року по 29.10.2017 року).

В частині позовних вимог щодо стягнення 1635,45 пені, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

В п. 3 додатку № 3 до договору сторони передбачили, що товарний по даному договору надається на умовах сплати 18 % річних. Покупець зобовязаний здійснити попередню оплату (авансовий платіж) в строк до 3 липня 2017 року на залишок боргу в сумі 1 582 822,08 грн. покупцю надається товарний кредит.

Згідно п. 7.7 договору якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються проценти річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, та протягом 10-ти календарних днів.

Відповідно до п. 7.8 договору якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 55 процентів річних за користування товарним кредитом.

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок позовних вимог 18 % та 55% за користування товарним кредитом та встановлено, що останній підлягаю задоволенню на суму 7 805,70 грн. 18 % за користування товарним кредитом та 119 679,88 грн. 55% за користування товарним кредитом.

В частині позовних вимог щодо стягнення 46 834,18 - 18 % за користування товарним кредитом, 2 385,24 грн. 55% за користування товарним кредитом слід відмовити.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_3 «Агромаркет «Фермер» та ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» солідарно на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» пені у розмірі 1 000,00грн. та в частині стягнення з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» збитків (30% від суми порушеного зобов'язання ) у розмірі 678 352,32грн., у звязку з відмовою позивача від позову в цій частині. В цій частині рішення суду не оскаржується.

Також, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача 2 на користь позивача 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 126 ГПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2018 року слід скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» 1635,45 пені, 8 332,09 грн. індексу інфляції, 46 834,18 - 18 % за користування товарним кредитом, 2 385,24 грн. 55% за користування товарним кредитом, прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Згідно положень ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на сторони у даній справі пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» б/н від 11.06.2018 року задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.05.2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» 1635,45 пені, 8 332,09 грн. індексу інфляції, 46 834,18 - 18 % за користування товарним кредитом, 2 385,24 грн. 55% за користування товарним кредитом. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» (76495, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, село Хриплин, вул. Автоливмашівська, 7 ) на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 4, ) 82 330,12 грн. пені, 52 386,96 грн. індексу інфляції, 7805,70 грн. - 18 % за користування товарним кредитом; 119 679,88 грн. 55% за користування товарним кредитом.

3. Стягнути з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» (76495, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, село Хриплин, вул. Автоливмашівська, 7 ) на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 4, ) 3 933,04 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 15 000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

4. Стягнути з ОСОБА_3 «ОСОБА_2 маркетинг груп» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 4, ) на користь ОСОБА_3 «ОСОБА_2 Трейд» (76495, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, село Хриплин, вул. Автоливмашівська, 7 ) 1331,71 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.09.2018 року.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Желік М.Б.

суддя Кравчук Н.М.