ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.09.2018 Справа № 920/646/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.,

представника позивача - Кендюшенка А.О.

представника відповідача - Сафронова М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/646/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Івана Сірка, 7; ід. код 23293513)

до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ід. код 05747991)

про стягнення 13100287,70 грн.,

встановив:

До господарського суду звернулось ПАТ «Сумиобленерго» з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення 13100287,70 грн. заборгованості за договірними зобов'язаннями, в тому числі: 8275271,29 грн. 3% річних, 4825016,41 грн. інфляційних втрат.

14.09.2018 від позивача до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що за змістом прохальної частини позовної заяви було допущено технічну помилку та просить суд вважати позовними вимогами стягнення 13100287,70 грн. заборгованості в тому числі: 8275271,29 грн. інфляційних втрат, 4825016,41 грн. 3% річних.

Перевіривши матеріали справи, суд приймає заяву позивача та вважає позовними вимогами 13100287,70 грн. заборгованості в тому числі: 8275271,29 грн. інфляційних втрат, 4825016,41 грн. 3% річних.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов визнав у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивач позов підтримав, а представник відповідача позов визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Тому, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Згідно договору про постачання електричної енергії № ЗК від 29.12.2004 (далі - Договір) ПАТ «Сумиобленерго» зобов'язалося постачати електричну енергію споживачу, а ПАТ «Сумське НВО» зобов'язалося оплачувати постачальнику її вартість та здійснювати інші платежі відповідно до умов вказаного договору та додатків до нього, що є невід'ємними частинами договору.

Згідно з п. 1 Порядку розрахунків, який є додатком № 4 до Договору, розрахунковим періодом вважається період з 01 числа місяця до 30 (31) числа місяця включно.

В п. 2 Порядку розрахунків, який є додатком № 4 до Договору, вказується, що за активну електричну енергію споживач здійснює планові платежі у таких співвідношеннях: до 15 дня розрахункового періоду 50%; до 25 дня розрахункового періоду додатково 50 % вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання електричної енергії, визначеного додатком 1 до договору «Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу» до договору на цей період.

Остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, оплата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електроенергії, по 3% річних, по пені, по інфляційним нарахуванням згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі самостійно отриманих споживачем у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Факт належного виконання умов договору ПАТ «Сумиобленерго» в період за січень 2016 року - жовтень 2017 року підтверджується актами про обсяги переданої та спожитої ПАТ «Сумське НВО» електричної енергії.

За спожиту електроенергію відповідачу були виставлені до сплати рахунки, які порушуючи договірні зобов'язання щодо своєчасного та повного розрахунку, споживач сплачував частково та несвоєчасно.

На час звернення до суду із позовом залишається несплаченою заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію, що підтверджується довідкою нарахувань та оплат по активній електричній енергії по ПАТ «Сумське НВО».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 9 зазначеного вище Порядку розрахунків, який є додатком № 4 до Договору сторони погодились, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених цим додатком до договору платежів, постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення 3 % річних з простроченої суми. При цьому, сума боргу повинна бути сплачена споживачем з урахування встановленого індексу інфляції.

Внаслідок порушення грошових зобов'язань, на підставі положень ст. 625 ЦК України, в січні - жовтні 2016 року відповідачу були нараховані втрати від інфляції в розмірі 8275271,29 грн., а також нараховані в січні 2016 - жовтні 2017 року 3 % річних в розмірі 4825016,41 грн.

ПАТ «Сумиобленерго» виставило рахунки відповідачу про сплату 3 % річних та інфляційних нарахувань, які ПАТ «Сумське НВО» до наступного часу не сплачені.

Перевіривши розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розміри простроченого платежу, індекси інфляції, суд дійшов висновку про їх правомірність та відповідність фактичним обставинам справи.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Частиною 2 ст. 237 ГПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів сплати заявленої до стягнення заборгованості та визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем у заявленій до стягнення сумі, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 123, 129, ч. 1 ст. 130 ГПК України, враховуючи визнання позову відповідачем, позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 50% витрат по сплаті судового збору у даній справі, а саме 98252,16 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 185, 232, 233, 236- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ід. код 05747991) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Івана Сірка, 7; ід. код 23293513) заборгованість за Договором про постачання електричної енергії № ЗК від 29.12.2004 у сумі 13100287,70 грн. в тому числі: 8275271,29 грн. інфляційних втрат, 4825016,41 грн. 3% річних; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у розмірі 98252,16 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 24.09.2018.

Суддя В.Л.Котельницька