РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018Справа № 910/7082/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря»

до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції

України

про стягнення 5917926,28 грн.

Представники:

від позивача: Горчакова Л.В.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Поліграфічний комбінат "Зоря" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про стягнення 5917926,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з відмовою відповідача від договору №128/12 від 11.09.2012 позивач поніс збитки в частині витрат на виробництво бланків документів, які були в процесі незавершеного виробництва, на підставі чого позивач просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати йому збитки у розмірі 5917926,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 суд ухвалив: позовну заяву Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом зазначення, якими конкретними доказами підтверджуються його твердження щодо понесених ним витрат на виробництво бланків документів на виконання договору №128/12 від 11.09.2012; надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

19.06.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на ціну позову, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 24.07.2018.

У підготовче засідання 24.07.2018 з'явився представник позивача. Представники відповідача не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 24.07.2018 судом ухвалено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.08.2018.

21.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 28.08.2018 з'явився представник позивача. Представники відповідача не з'явились, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 28.08.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі № 910/7082/18, призначити справу до судового розгляду по суті на 18.09.2018.

У судове засідання 18.09.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 18.09.2018, за відсутності представника відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У судовому засіданні 18.09.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (далі - замовник, відповідач) та Дочірнім підприємством "Поліграфічний комбінат "Зоря" (далі - виконавець, позивач) було укладено договори на виготовлення бланків документів (далі - продукція), а саме: № 092/11 від 26.12.11, № 127/12 від 11.09.12, № 128/12 від 11.09.12.

Відповідно до п.1.1 договору № 092/11 від 26.12.11, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 10.09.12, виконавець виготовляє і передає у власність замовника спеціальні бланки документів реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України у кількості 50 000000 примірників, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.1 договору № 127/12 від 11.09.12 встановлено, що виконавець виготовляє і передає і у власність замовника "Спеціальні бланки свідоцтва про право власності" у кількості 2000000 комплектів, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.1 договору № 128/12 від 11.09.12 встановлено, що виконавець виготовляє і передає і у власність замовника "Спеціальні бланки для видачі витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" у кількості 20000000 примірників, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах, визначених цим договором.

Згідно з протоколом узгодження договірної ціни до договору № 092/11 від 26.12.11 вартість замовлення складає 270 000 000,00 грн.

Згідно з протоколом узгодження договірної ціни до договору № 127/12 від 11.09.12 вартість замовлення складає 37 800 000,00 грн.

Згідно з протоколом узгодження договірної ціни до договору № 128/12 від 11.09.12 вартість замовлення складає 188 400 000,00 грн.

Інші умови вказаних договорів є аналогічними.

Відповідно до п.4.1 договорів виконавець зобов'язується виготовити та поставити, а замовник прийняти та оплатити загальну кількість продукції, визначену у п.1.1 даного договору в строк до 31.12.15.

Пунктами 5.4, 5.5 договорів встановлено, що оплата за кожну партію продукції, що виготовляється та передається виконавцем, здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, за домовленістю сторін, оплата може здійснюватись на умовах відстрочення платежу на термін 14 робочих днів з дати поставки відповідної партії продукції.

Відповідно до заявки від 11.02.14 № 01-08/553 відповідач на виконання умов договорів здійснив замовлення наступних партій продукції на лютий-березень 2014 року:

18.02.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим. (14.02.14 поставлені та прийняті відповідачем);

20.02.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим. (18.02.14 поставлені та прийняті відповідачем);

20.02.14 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл. (14.02.14 поставлені та прийняті відповідачем);

26.02.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим. (25.02.14 поставлені та прийняті відповідачем);

14.03.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим. (25.02.14 поставлені та прийняті Відповідачем);

14.03.14 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 300 000 прим.;

18.03.14 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 200 000 прим.;

18.03.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим.;

25.03.14 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

27.03.14 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

28.03.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим.;

28.03.14 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.

Відповідно до заявки від 11 лютого 2014 року № 01-08/554 відповідач, згідно з умовами Договорів, у квітні 2014 року просив поставити наступну Продукцію:

02.04.14 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

08.04.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим.;

10.04.14 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

15.04.14 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 200 000 прим.;

15.04.14 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.;

18.04.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим.;

23.04.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим.;

29.04.14 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим.;

29.04.14 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.

30.04.14 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.

24.02.14 відповідач направив на адресу позивача листи № 01-08/729, № 01-08/727, 01-08/728, відповідно до яких повідомив останнього про необхідність призупинення виконання заявок від 11.02.14 № 01-08/553 та № 01-08/554 у зв'язку з відсутністю фінансування до окремого повідомлення.

Листами від 14.03.14 вих. № 01-08/1038, № 01-08/1039, № 01-08/1040 відповідач звернувся до позивача з пропозицією про розірвання договорів № 092/11 від 26.12.11, № 127/12 від 11.09.12, № 128/12 від 11.09.12.

В свою чергу, позивач листом від 18.03.14 № 264-06/14 повідомив про неможливість припинення договірних відносин, а також проте, що продукція згідно заявок від 11.02.14 № 01-08/553 та № 01-08/554 на суму 36936000,00 грн. виготовлена в повному обсязі та підлягає прийманню та оплаті відповідачем згідно умов договорів.

20.03.14 відповідач направив позивачу лист вих. № 01-08/1164, в якому повторно повідомив про недоцільність продовження між сторонами господарських відносин.

В свою чергу, позивач листом від 20.03.13 вих. № 280-06/14 повідомив відповідача про необхідність дотримуватись укладених між сторонами договорів, а також про те, що станом на 24.02.14 на виконання заявок відповідача від 11.02.14 № 01-08/553 та № 01-08/554 позивачем вже було здійснено закупівлю усіх необхідних витратних матеріалів, а бланки вже були роздруковані та знаходились на різних стадіях технологічного процесу.

Наведені обставини встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/19555/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015.

При цьому суд у рішенні від 21.10.2015 у справі №910/19555/15 зазначив: в частині виготовлення продукції до правовідносини між сторонами слід застосовувати положення про договір підряду; для договору підряду частиною 4 ст. 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору; наведеною нормою врегульований випадок, коли одностороння відмова замовника від договору підряду не ставиться в залежність від наявності порушення договірних відносин з боку підрядника; з огляду на те, що одностороння відмова від договору підряду, з огляду на положення ч.4 ст. 849 ЦК України не потребує узгодження з відповідачем, а також, враховуючи, що листи відповідача від 14.03.14 вих. № 01-08/1038, № 01-08/1039, № 01-08/1040 про відмову від договорів були отримані позивачем 18.03.2014, то договори № 092/11 від 26.12.11, № 127/12 від 11.09.12, № 128/12 від 11.09.12 є розірваними з 18.03.2014.

Крім того, у рішенні Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/19555/15 зазначено, що з пояснень позивача від 07.10.15 № 766-06/15 вбачається, що станом на 24.02.14 у незавершеному виробництві (на кінцевих стадіях технологічного процесу) залишались 400 000 примірників спеціальних бланків документів реєстрів, 1300000 примірників спеціальних бланків для видачі витягів, 100000 примірників спеціальних бланків свідоцтв про право власності. Позивач не позбавлений права звернутись до суду з вимогою про відшкодування йому збитків в частині витрат на виробництво бланків документів, які станом на 24.02.12 були в процесі незавершеного виробництва, у зв'язку з відмовою замовника (відповідача) від договорів № 092/11 від 26.12.11, № 127/12 від 11.09.12, № 128/12 від 11.09.12.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що витрати на виробництво замовленої, але не поставленої продукції (замовлення №533 (14) та №533 (15) - відповідно до оформлення у внутрішньому обліку позивача) склали 4931605,23 грн. без ПДВ, а тому позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки, які складають витрат на виробництво бланків, які не могли бути реалізовані будь-якому іншому суб'єкту господарювання через їх специфіку, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 5917926,28 грн. з ПДВ.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Як встановлено судом, суд у рішенні від 21.10.2015 у справі №910/19555/15 зазначив, що з огляду на положення ч.4 ст. 849 ЦК України не потребує узгодження з відповідачем, а також, враховуючи, що листи відповідача від 14.03.14 вих. № 01-08/1038, № 01-08/1039, № 01-08/1040 про відмову від договорів були отримані позивачем 18.03.2014, то договори № 092/11 від 26.12.11, № 127/12 від 11.09.12, № 128/12 від 11.09.12 є розірваними з 18.03.2014. При цьому, позивач не позбавлений права звернутись до суду з вимогою про відшкодування йому збитків в частині витрат на виробництво бланків документів, які станом на 24.02.12 були в процесі незавершеного виробництва, у зв'язку з відмовою замовника (відповідача) від договорів № 092/11 від 26.12.11, № 127/12 від 11.09.12, № 128/12 від 11.09.12.

Так, спір у даній справі виник з підстав відмови відповідача від договорів, у зв'язку з чим позивачем понесено збитки у вигляді витрат на виробництво бланків документів, замовлених відповідачем, які, в свою чергу не могли бути реалізовані іншим особам.

Суд зазначає, що за підрахунком позивача, витрати позивача складаються з:

Щодо замовлення №533 (14):

витрати на основні матеріали:

Фарба 42181-33 - 2353,21 грн.

Фарба Impression inkr. Cyan - 79,6 грн.

Фарба Impression inkr. Yellow - 41,82 грн.

Папір з водяним знаком "Y" - 50 215,89 грн.

Пластина Р970 1050x795 - 171,30 грн.

витрати на основні матеріали (без ФГТ): 52861,82 грн.

Фольга гарячого тиснення «FS-1» - 284 173,06 грн.

Фольга гарячого тиснення «Альгіз» 509 505,48 грн.

Фольга гарячого тиснення «Контур України» 98 198,69 грн.

Загалом витрати на основні матеріали: 944 739,05 грн.

Загальновиробничі витрати (амортизація основних засобів та нематеріальних активів, оплата праці та відрахування апарату управління цехом, дільницями, технічне обслуговування обладнання, витрати на оренду та інші) - 85827,84 грн.

Виробничі витрати (допоміжні матеріали) - 4 566,48 грн.

Заробітна плата та податки безпосередньо друкарів, що задіяні у виробництві: 27797,65грн.

Загалом: 1 062 931,02 грн.

Щодо замовлення №533 (15):

Витрати на основні матеріали:

Фарба 10062LFV - 709,86 грн.

Фарба 42181-26 - 126,81 грн.

Фарба 42181-33 - 8 124,86 грн.

Фарба 42181-53 - 605,85 грн.

Фарба 42181-87 - 689,44 грн.

Фарба 5923LF - 3 480,82 грн.

Папір з водяним знаком "Y". - 168 616,48 грн.

Пластина Р970 1050x795 - 71,37 грн.

Фарба Impression inkr. Black - 52,93 грн.

Фарба Impression inkr. Cyan - 275,82 грн.

Фарба Impression inkr. Yellow - 568,02 грн.

Фарба Pantone Green (суміш) - 342,87 грн.

Фарба Pantone Orange 021 (суміш) - 53,46 грн.

Фарба Pantone Trans White (суміш) - 78,20 грн.

Фарба Pantone Yellow (суміш) - 112,93 грн.

Витрати на основні матеріали (без ФГТ'): - 183909,72 грн.

Фольга гарячого тиснення «FS-1» - 941 338,54 грн.

Фольга гарячого тиснення «Альгіз» - 2 403 545,71 грн.

Загалом витрати на основні матеріали: - 3 528 793,97 грн.

Загальновиробничі витрати (амортизація, заробітна плата та податки, технічне обслуговування обладнання, витрати на оренду): - 238 515,99 грн.

Виробничі витрати (допоміжні матеріали) - 23 923,78 грн.

Заробітна плата та податки безпосередньо друкарів, що задіяні у виробництві - 77440,47 грн.

Загалом: 3 868 674,21 грн.

Так, відповідачем жодних заперечень проти заявлених позивачем вимог не надано, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України перебуває у стані припинення з 16.09.2015; строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог - 21.11.2015.

За змістом ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора. (ст. 105 Цивільного кодексу України в редакції станом на дату внесення відомостей про перебування відповідача у стані припинення).

Наведені вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку, що встановлення учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, строку для заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, зумовлена необхідністю визначення платоспроможності юридичної особи, що ліквідується, а саме встановлення співрозмірності наявних (заявлених) кредиторських вимог відносно розміру ліквідаційної маси (коштів, іншого майна, що може бути реалізованим для погашення вимог кредиторів). Так, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (ст. 110 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на положення ст. 111 Цивільного кодексу України, складення проміжного ліквідаційного балансу відбувається саме на підставі та з урахуванням вимог, пред'явлених виключно в межах встановленого строку для заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється; такі вимоги кредиторів включаються до проміжного ліквідаційного балансу та на підставі останнього підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленому ст. 112 Цивільного кодексу України. Таким чином, юридичне значення проміжного ліквідаційного балансу полягає у включенні до нього відомостей про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених виключно в межах строку для заявлення вимог кредиторів вимог та результати їх розгляду.

Судом встановлено, що 02.10.2015 позивач звернувся до відповідача з кредиторськими вимогами (заява №752-06/15 від 01.10.2015), у якій просив визнати позивача кредитором відповідача за договорами № 092/11 від 26.12.11, № 127/12 від 11.09.12, № 128/12 від 11.09.12 та заявками від 11.02.2014 №01-08/553 та №01-08/554, на загальну суму 319872514,83 грн.

Судом встановлено, що у відповідь на вказану заяву листом від 15.10.2015 №25350/01-08 відповідач зазначив, що на даний час підприємством здійснюється звірка бухгалтерської документації за наданими позивачем кредиторськими вимогами; про остаточне рішення відповідача щодо заявлених вимог позивача буде повідомлено додатково.

Як зазначав позивач, будь-яких інших повідомлень від відповідача щодо заявлених позивачем кредиторських вимог, останній не отримував, вказані твердження позивача не були спростовані відповідачем.

При цьому, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з кредиторськими вимогами (заява №752-06/15 від 01.10.2015) 02.10.2015 (докази направлення наявні у матеріалах спарви), тобто у строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог.

Суд наголошує на тому, що згідно з нормами ч. 6 ст. 105 Цивільного кодексу України, кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Таким чином, кожна вимога має бути розглянута та з кожної вимоги має бути прийняте рішення, яке надсилається кредитору.

При цьому, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги. Черговість задоволення вимог кредиторів за договорами страхування визначається законом.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. (ст. 112 Цивільного кодексу України).

Отже, виходячи із змісту статті 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позиачем відповідно до вимог статті 112 ЦК України та з урахуванням приписів частини другої статті 16 ЦК України обраний не вірний спосіб захисту, оскільки жодна норма цивільного законодавства не вимагає додаткового звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості до звернення з позовом про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судами зазначено, що з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства") Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Конвенцією визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку є вимога про зобов'язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника, а не про стягнення з відповідача грошових коштів. Крім того, звернення з позовом про стягнення заборгованості не вирішить спору щодо наявності чи відсутності підстав для включення цих вимог до ліквідаційного балансу відповідача.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №924/478/16.

З огляду на наведене, позовні вимоги Дочірнього підприємства «Поліграфічний комбінат «Зоря» у даній справі не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.09.2018

Суддя Ю.В. Картавцева