РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.09.2018Справа № 910/10144/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс"

про зобов'язання повернути майно та стягнення неустойки в розмірі 7 741, 85 грн.

за участю представників:

позивача: Яковенко Д.А.

відповідача: Крутенко Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" про зобов'язання повернути напівпричіп бортовий тентований та стягнення неустойки в розмірі 7 741, 85 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання за договором найму (оренди) транспортного засобу № 18280/10/14 від 06.11.2014.

Одночасно, разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10144/18. Клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 21.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2018 у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представника відповідача, розгляд справи відкладено до 18.09.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 06.09.2018 представник відповідача подав письмовий відзив на позов, в якому проти позову заперечував, зазначаючи про те, що рахунки позивачем не були направлені відповідачу у строк, зазначений в пункті 3.1 договору. Крім того, зазначив, що не міг змоги оплатити надані послуги, оскільки отримав від позивача лист про призупинення оплати у зв'язку з тим, що рахунки останнього заблоковано.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

У судовому засіданні 18.09.2018 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.09.2018 та письмовому відзиві проти позову заперечував.

У судовому засіданні 18.09.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Євротранссервіс" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (відповідач) 06.11.2014 укладено договір № 18280/10/14 найму (оренди) транспортного засобу, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове платне користування напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZ SPR24L13, 2001 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер 18280КА.

Згідно пункту 2.1 договір укладається сторонами строком на тридцять шість місяців з дати підписання даного договору сторонами. В той час як, при користуванні наймачем автомобілем, переданим за цим договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найма (оренди) без заперечень з боку відповідача договір є поновленим на строк, який був раніше встановлений у цьому правочині.

Згідно п. 4.1. договору № 18280/10/14 підписання договору сторонами розцінюється як передання автомобіля.

Тобто, передача напівпричепу бортового тентованого, SCHMITZ SPR24L13, 2001 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер 18280КА відповідачу відбулась саме 06.11.2014.

Відповідно до пункту 3.1 договору плата за користування відповідачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно узгоджених між сторонами рахунків оренди, які відповідач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно частини першої статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов'язково стягується орендна плата.

Згідно наявних в матеріалах справи актів виконаних робіт № 602153 від 31.03.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 604131 від 30.06.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 605872 від 30.09.2016 на суму 1 000, 00 грн., вартість оренди напівпричіпа SCHMITZ за спірний період склала 3 000, 00 грн. Зазначені акти підписані уповноваженими представниками сторін, що свідчить про визнання відповідачем факту наявності у нього зобов'язання по оплаті коштів, передбачених пунктом 3.1 договору.

Судом досліджено, що зміст актів підтверджує саме надання об'єкту в найм відповідачу за визначеною у них згідно умов договору № 18280/10/14 від 06.11.2014 ціною.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 15.11.2017 надіслав відповідачу рахунки № 604587 від 30.06.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 606501 від 30.09.2016 на суму 1 000, 00 грн., № 608584 від 30.12.2016 на суму 1 000, 00 грн.

Означені рахунки за договором № 18280/10/14 оплачені відповідачем 03.03.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок.

Водночас, у письмову відзиві відповідач посилався на те, що вказані рахунки були надіслані позивачем на адресу відповідача лише 29.11.2017 та 01.12.2017 та оплачені відповідачем, у зв'язку з чим вважає відсутні підстави для повернення майна та сплати неустойки.

При цьому, судом встановлено, що сторони досягли згоди про визначення орендних платежів в актах виконаних робіт, що відповідає положенням частини першої статті 651 Цивільного кодексу України, відповідно до якої допускається зміна умов договору за згодою сторін. Відповідні обставини підтверджуються наданими до матеріалів справи актами виконаних робіт, які підписані обома сторонами без зауважень. У зазначених актах вказано вартість послуг за договором у період з березня 2016 року по вересень 2016 року. Аналогічні суми наведені у рахунках № 604587 від 30.06.2016, № 606501 від 30.09.2016, № 608584 від 30.12.2016. Також у матеріалах справи наявний акт виконаних робіт № 607732 від 30.12.2016 на суму 1 000,00 грн., складений виконавцем-позивачем. Згідно з наданими суду поясненнями позивача відповідач відмовився від підписання вказаного акта, у зв'язку з чим позивач повторно направив його відповідачу листом № 13 від 15.11.2017.

Таким чином, відповідач був обізнаний про суми орендної плати, які підлягали сплаті у спірному періоді, оскільки у підписаних сторонами актах виконаних робіт чітко вказано період нарахування орендної плати та її розмір, у зв'язку з чим відповідач міг виконати обов'язок, покладений на нього пунктом 3.1 договору щодо перерахування орендної плати до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Крім того, відповідач посилався на лист позивача № 17-4 від 23.12.2016, в якому орендодавець повідомив відповідача про необхідність зупинення орендарем сплати коштів на рахунок № 8 у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805 та з моменту отримання вказаного листа до грудня 2017 відповідач не отримував від позивача рахунків на оплату за договором, що унеможливлювало визначення суми орендної плати та здійснення її оплати, враховуючи умови пункту 3.1 договору.

Дослідивши зміст листа № 17-4 від 23.12.2016, суд зазначає, що останній містить підпис директора ОСОБА_4, але на дату складання листа № 17-4 від 23.12.2016 директором товариства позивача був ОСОБА_5, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне, суду не надано. З урахуванням наведеного, посилання відповідача, викладене у письмовому відзиві не приймається судом до уваги. В свою чергу, неотримання саме рахунків на оплату не є тією підставою, яка унеможливлює сплату орендних платежів, оскільки рахунок є лише документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Неотримання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє орендаря від обов'язку сплатити у визначений договором строк плату за користування найманим майном.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору № 18280/10/14 від 06.11.2014, позивач, 25.07.2017 звернувся до відповідача з листом № 1, в якому повідомив про односторонню відмову від договору та просив протягом п'яти робочих днів повернути орендований транспортний засіб.

Листом № 33 від 04.08.2017 відповідач надав відповідь, в якій відмовив позивачу щодо повернення транспортного засобу та зазначив, що умовами договору не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти припинення дії договору, посилався на додаткову угоду № 1 від 03.10.2016 до договору, копію якої надав до письмового відзиву на позов. Згідно умов додаткової угоди № 3, сторони погодили внести зміни до пункту 2.1 договору та визначили строк його дії - 120 місяців з дати підписання договору сторонами.

Відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Таким чином, істотне порушення наймачем такої умови договору найму майна, як внесення орендної плати, є достатньою підставою для дострокового розірвання вказаного договору найму в судовому порядку та повернення найманого майна наймодавцю.

Судом досліджено, що лист позивача про відмову від договору отриманий відповідачем 03.08.2017, а відтак, саме з цієї дати слід вважати договір розірваним. У листі також було висунуто вимогу щодо повернення транспортного засобу.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі.

Враховуючи наведене, з 03.08.2017 у відповідача, на підставі статті 785 Цивільного кодексу України, виникло зобов'язання щодо повернення позивачу напівпричіпа SCHMITZ SPR24L13, 2001 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер 18280КА орендованого відповідачем на підставі договору, який було розірвано.

Таким чином, позовна вимога в означеній частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 7 741, 85 грн. неустойки.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання сталось не з його вини.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Перевіривши відповідний розрахунок позивача та враховуючи вищенаведене, вимога про стягнення 7 741, 85 грн. (період з 04.08.2017 по 30.07.2018) визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" про зобов'язання повернути майно та стягнення неустойки в розмірі 7 741, 85 грн. задовольнити повністю.

2. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 60, ідентифікаційний код 31055416) повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ідентифікаційний код 32823070) напівпричіп бортовий тентований, SCHMITZ SPR24L13, 2001 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) WSMS303, реєстраційний номер 18280КА.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, 60, ідентифікаційний код 31055416) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ідентифікаційний код 32823070) 7 741 (сім тисяч сімсот сорок одна) грн. 85 коп. - неустойки та 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:21.09.2018.

Суддя Кирилюк Т.Ю.