РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2018Справа № 910/4714/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") в особі ліквідатора Зотова Володимира Павловича

про визнання кредиторських вимог та зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників:

позивача: Мельник Е.О.

відповідача: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") в особі ліквідатора Зотова Володимира Павловича про визнання кредиторських вимог в сумі 99 172, 84 грн., зобов'язання включити їх до проміжного ліквідаційного балансу відповідача та направити на адресу позивача належним чином завірену копію проміжного ліквідаційного балансу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") із зазначенням в ньому розміру включених вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач з 21.12.2017 знаходиться в стані припинення, однак за період з 01.07.2014 по 01.01.2018 останній не сплатив вартість послуг з централізованого опалення, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 99 172, 84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4714/18. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 15.05.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 14.05.2018 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його на лікуванні у медичній установі. Крім того, у поданому клопотанні просив суд зобов'язати позивача надіслати на його адресу копію позовної заяви з доданими до неї документами для підготовки відзиву.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи першу неявку відповідача, суд задовольнив клопотання відповідача в частині відкладення розгляду справи.

Оскільки в матеріалах справи знаходяться належні докази направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими документами на його адресу, суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання в іншій частині.

З урахуванням наведеного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 підготовче засідання відкладено до 05.06.2018.

У судовому засіданні 05.06.2018 представник відповідача заявив усне клопотання про продовження строку підготовчого провадження для надання можливості подати докази по справі.

За змістом частини третьої статті 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою надання можливості відповідачу подати докази на підтвердження своєї правової позиції, суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку підготовчого провадження.

У судовому засіданні 05.06.2018 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів. Крім того, встановлено відповідачу строк до 19.06.2018 для подання до суду письмових пояснень.

З урахуванням наведеного, у судовому засіданні з 05.06.2018 до 26.06.2018 оголошувалась перерва.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 22.06.2018 представник відповідача подав письмовий відзив на позов, в якому проти позову заперечував, зазначивши про те, що позов є безпідставним, а заявлені позовні вимоги такими, що не підтверджуються належними доказами. Крім того, просив суд залишити позов без розгляду, оскільки позов підписано особою, яка не має права його підписувати.

Враховуючи, що позовна заява підписана повноважною особою, що підтверджується наявною в матеріалах справи довіреністю № 87 від 08.11.2017, підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відсутні.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 26.06.2018 представник відповідача подав заяву в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 26.06.2018 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи.

З метою надання можливості позивачу ознайомитися з матеріалами справи, суд задовольнив клопотання позивача, в зв'язку з чим у судовому засіданні з 26.06.2018 до 03.07.2018 оголошувалась перерва.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 02.07.2018 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, в поданому клопотанні просив суд зобов'язати позивача надіслати на адресу голови ліквідаційної комісії позовну заяву з додатками для підготовки відзиву.

Розглянувши в судовому засіданні 03.07.2018 клопотання відповідача, суд задовольнив подане клопотання в частині відкладення розгляду справи. В іншій частині в задоволенні клопотання суд відмовив з підстав, зазначених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.05.2018.

У судовому засіданні 03.07.2018 розглянуто заяву відповідача від 26.06.2018 про надання можливості в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України отримати від позивача відповіді на поставлені відповідачем питання.

За результатами розгляду у судовому засіданні 03.07.2018, подана відповідачем заява судом задоволена.

Таким чином, суд встановив позивачу строк до 05.07.2018 для подання до суду письмових відповідей на поставлені відповідачем питання, що викладені в заяві від 26.06.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 03.07.2018 представник позивача подав письмову відповідь на відзив відповідача.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 04.07.2018 представник позивача подав письмові відповіді на питання відповідача.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 10.07.2018 представник відповідача подав клопотання про витребування у Департаменту житлово-комунальної інфраструктури КМДА та позивача доказів.

У судовому засіданні 10.07.2018 розглянуто клопотання відповідача про витребування доказів.

Відповідно до частини другої статті 81 Господарського процесуального кодексу України

у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Подане відповідачем клопотання не відповідає наведеним вище вимогам процесуального Закону, у зв'язку з наведеним, у судовому засіданні 10.07.2018 суд відмовив у задоволенні поданого клопотання.

У судовому засіданні 10.07.2018 представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з вступом його до участі в справі в якості свідка.

Частиною першою статті 89 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Отже, передумовою для виклику свідка в судове засідання є його заява, в якій викладені обставини що суперечать іншим доказам у справі.

Проте, в даному випадку, в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3, подана в порядку статті 88 Господарського процесуального кодексу України, тому відсутні правові підстави для залучення до участі в справі зазначеної особи в якості свідка.

Крім того, враховуючи, що підготовче провадження у даній справі триває з 20 квітня 2018 року, про свій намір виступити в якості свідка представник відповідача знав завчасно, про що ним було повідомлено у заяві, яка подана до суду 26.06.2018 в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, задоволення означеного клопотання призведе до невмотивованого затягування розгляду справи.

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

З урахуванням наведеного, суд відмовив представнику відповідача у задоволенні заявленого клопотання.

У судовому засіданні 10.07.2018 представник відповідача подав письмове клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

У судовому засіданні 10.07.2018 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, якою закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/4714/18 до судового розгляду по суті на 07.08.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 07.08.2018 представник відповідача подав заяву про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи № 910/4714/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 зупинено провадження у справі № 910/4714/18 до вирішення суддею, визначеного в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") в особі ліквідатора Зотова Володимира Павловича про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи № 910/4714/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") в особі ліквідатора Зотова Володимира Павловича про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи № 910/4714/18 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2018 поновлено провадження у справі № 910/4714/18, розгляд справи призначено на 21.08.2018.

У зв'язку з тим, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2018 розгляд справи відкладено до 11.09.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 11.09.2018 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та письмовому відзиві проти позову заперечував.

У судовому засіданні 11.09.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") (відповідач) є власником нежилого приміщення першого поверху площею 281, 9 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 10 «А», що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2008, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Документів на спростування цієї інформації матеріали справи не місять та суду не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов'язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (позивач) підготовлено проект договору № 460257/1юр від 30.11.2016 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та направлено рекомендованим листом товариству з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") (відповідач) проект зазначеного договору.

Повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, копія якого знаходиться в матеріалах справи № 1268181 підтверджує отримання 07.12.2016 відповідачем зазначеного проекту договору.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем та відповідачем здійснювалося листування з приводу укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак сторонами не досягнуто згоди щодо його укладання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. У розумінні статті 1 згаданого закону особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, що вона фактично користується чи має намір користуватися цими послугами. Тому обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами.

Згідно зазначеного Закону відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Згідно нарядів № 28164 від 21.10.2014, № 42154 від 08.10.2015, № 55027 від 07.10.2016, № 65455 від 05.10.2017, копії яких знаходяться в матеріалах справи, у зв'язку з початком опалювального сезону, балансоутримувачем будівлі здійснювалось підключення теплопостачання з усіма приміщеннями, що приєднані до загальнобудинкової системи теплопостачання у житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, буд. 10-а.

В якості доказів, що підтверджують надання послуг централізованого опалення за період з листопада 2014 по січень 2018 за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, буд. 10-а позивач долучив до позовної заяви звіти, акти надання послуг: № 257/1юр від 30.11.2014 на суму 1 633, 78 грн., № ОУ-0733 від 31.12.2014 на суму 3 321, 71 грн., № 257/1юр-01 від 31.01.2015 на суму 3 514, 05 грн., № 257/1юр-02 від 28.02.2015 на суму 3 902, 62 грн., № 257/1юр-03 від 31.03.2015 на суму 4 084, 76 грн., № 257/1юр-04 від 30.04.2015 на суму 1 035, 31 грн., № 257/1юр-10 від 31.10.2015 на суму 2 496, 93 грн., № 257/1юр-11 від 30.11.2015 на суму 3 047, 03 грн., № 257/1юр-12 від 31.12.2015 на суму 3 745, 55 грн., № 257/1юр-01 від 31.01.2015 на суму 5 740, 45 грн., № 257/1юр-02 від 29.02.2016 на суму 3 632, 30 грн., № 257/1юр-03 від 31.03.2016 на суму 3 413, 11 грн., № 257/1юр-04 від 30.04.2016 на суму 328, 16 грн., № 257/1юр-10 від 31.10.2016 на суму 4 695, 00 грн., № 257/1юр-11 від 30.11.2016 на суму 8 065, 58 грн., № 257/1юр-12 від 31.12.2016 на суму 9 845, 97 грн., № 257/1юр-01 від 31.01.2017 на суму 7 756, 72 грн., № 257/1юр-01 від 28.02.2017 на суму 8 624, 93 грн., № 257/1юр-03 від 31.03.2015 на суму 6 462, 76 грн., № 257/1юр-04 від 30.04.2017 на суму 2 149, 74 грн., № 257/1юр-10 від 31.10.2017 на суму 44, 65 грн., № 257/1юр-11 від 30.11.2017 на суму 5 624, 72 грн., № 257/1юр-12 від 31.12.2017 на суму 10 664, 57 грн., рахунки-фактури за спірний період.

Означені документи складені позивачем, зі сторони відповідача акти не підписані.

В якості доказів, що підтверджують надіслання вищезгаданих документів разом з вимогою про сплату заборгованості позивач до позовної заяви долучив копії опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 05.02.2018.

Таким чином, спростовується твердження відповідача, викладене у письмовому відзиві щодо відсутності доказів направлення на його адресу квитанцій та вимоги про сплату заборгованості.

В матеріалах справи відсутні та суду не надано доказів мотивованої письмової відмови від підписання актів наданих послуг за період з 30.11.2014 по 30.01.2018.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем були надані послуги централізованого опалення в приміщенні, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, буд. 10-а на загальну суму 99 172, 84 грн. (з урахуванням акту наданих послуг № 257/1юр-12 від 30.01.2018 за мінусом 4 657, 56 грн.)

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до пункту 20 яких плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Відповідно до статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність договору з надання комунальних послуг у зв'язку з недодержанням письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобов'язання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 3-184гс14 від 25.11.2014, прийнятої за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 01.07.2014 у справі № 916/3566/13.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов'язку своєчасно та у повному обсязі оплатити їх, зокрема, у разі якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин, зобов'язання відповідача оплатити послуги з теплопостачання на суму 99 172, 84 грн. у приміщенні, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, буд. 10-а виникає на підставі закону.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про існування доказів неналежного виконання самим позивачем своїх обов'язків відповідно до законодавства України, як постачальника цієї послуги.

Крім того, у судовому засіданні 10.07.2018 відповідач надав копію колективного звернення до Головного управління Національної поліції м. Києва та прокуратури міста Києва. З якого вбачається про те, що мешканці будинку зверталися до правоохоронних органів з метою перевірити законність дій ТОВ "Євро-Реконструкція" щодо експлуатації обліково-реєструючих систем вимірювання постачання теплової енергії у будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, буд. 10-а та обґрунтованість нарахування платежів за спожиту теплову енергію.

Однак, подане звернення ніяким чином не підтверджує необґрунтованість нарахування платежів чи надання комунальних послуг неналежної якості, оскільки акти про невідповідність якості наданих позивачем послуг сторонами не складено, матеріали справи будь-яких інших доказів, що підтверджують неналежне надання позивачем послуг не містять та суду не надано.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Долучені до письмового відзиву копії актів від 25.02.2016, від 22.01.2016, в яких відображено інформацію про те, що прилад обліку теплової енергії знятий на повірку 11.11.2015 компанією ПП «Аква Україна» не відображають факт припинення теплопостачання у житловому будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, буд. 10-а, тому не приймаються судом до уваги як доказ неналежного виконання позивачем своїх обов'язків як постачальника послуг централізованого опалення, оскільки відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Акти про надання послуг за спірний період місять інформацію про кількість спожитих Гкал., вартість наданих відповідачу послуг централізованого опалення, підписані повноважною особою позивача та скріплені печаткою підприємства, тобто є первинними документами бухгалтерського обліку, що спростовує твердження відповідача про невідповідність документів в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Посилання відповідача, щодо застосування у спірних відносинах Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» є помилковим, оскільки означений Закон регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, а не порядок надання комунальних послуг.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи і наявних у ній доказів не знайшли свого підтвердження відомості, викладені відповідачем у письмовому відзиві.

В свою чергу, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 21.12.2017 відповідач перебуває у стані припинення, керівником відповідача з 19.10.2010, а також головою комісії з припинення або ліквідатор є Зотов Володимир Павлович. Крім того, у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація, що місцезнаходженням юридичної особи є: 02192, м. Київ, вул. Каунаська, будинок 10-А, перший поверх, а також в графі «Відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог» зазначено граничну дату пред'явлення вимог - до 01.03.2018.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що вимоги, пред'явлені до 01.03.2018 вважаються погашеними згідно з чинним законодавством України.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як встановлено судом, 27.02.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою № 09/382 від 27.02.2018 про визнання кредиторських вимог на суму 99 172, 84 грн. за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та включення грошових вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів.

Надіслання позивачем на адресу ліквідатора Зотова Володимира Павловича (02192, АДРЕСА_1) заяви про визнання кредиторських вимог підтверджується копіями фіскального чеку поштової установи № 4969 від 27.02.2018 та опису вкладеного у цінний лист з відбитком поштового штемпеля про його направлення 27.02.2018.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Поштовим відділенням заяву про визнання кредиторських вимог повернуто без виконання позивачу.

Таким чином, позивач у передбачені Законом строки звернувся до відповідача з заявою про визнання кредиторських вимог, що спростовує аргумент, зазначений у письмовому відзиві з означеного приводу.

Як зазначав позивач у позові, відповідач результати розгляду заяви не повідомив, кредиторські вимоги останнього до ліквідаційного балансу не включив, що й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, судом підлягає захисту право особи, що порушене іншими особами, чи не визнається.

З урахуванням наведеного вище, суд зазначає, що ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, а тому, обраний позивачем спосіб захисту права шляхом заявлення вимоги про зобов'язання відповідача включити кредиторські вимоги в сумі 99 172, 84 грн. до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, як визнану, відповідає ефективному засобу захисту.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно частини першої статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення.

Частинами третьою, п'ятою, шостою статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Пунктом 1 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно частини восьмої статті 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Частиною першою статті 112 Цивільного кодексу України визначено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

Згідно з частиною третьою статті 112 Цивільного кодексу України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Частиною четвертою статті 112 Цивільного кодексу України визначено, що вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Оскільки відповідач не повідомив позивача у встановленому порядку та строки про результати розгляду заяви про визнання кредиторських вимог від 27.02.2018, належних та допустимих доказів включення кредиторських вимог позивача до ліквідаційного балансу суду не надано, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1 Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") в особі ліквідатора Зотова Володимира Павловича про визнання кредиторських вимог та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, б. 28, оф. 20, ідентифікаційний код 37739041) в сумі 99 172 (дев'яносто дев'ять тисяч сто сімдесят дві) грн. 84 коп.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") в особі ліквідатора Зотова Володимира Павловича (АДРЕСА_2) включити кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, б. 28, оф. 20, ідентифікаційний код 37739041) на суму 99 172 (дев'яносто дев'ять тисяч сто сімдесят дві) грн. 84 коп. до проміжного ліквідаційного балансу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") та направити на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" належним чином завірену копію проміжного ліквідаційного балансу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") із зазначенням в ньому розміру включених вимог.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська республіканська науково-виробнича фірма "Медицина-екологія" ("МЕДЕКОЛ") в особі ліквідатора Зотова Володимира Павловича (АДРЕСА_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, б. 28, оф. 20, ідентифікаційний код 37739041) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.09.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк