РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2018Справа № 910/8510/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Век-тор" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біобум" м. Києва

про стягнення боргу, ціна позову 35109,92 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Волоха Д.М.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Век-тор" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору № ВТ0015/14 від 3 березня 2014 р. він передав останньому товар вартістю 37525,82 грн.

Всупереч умов договору відповідач частково оплатив одержаний товар, заборгувавши йому 35109,92 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, а також понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Через канцелярію суду подав клопотання про витребування доказів, а саме, податкових декларацій відповідача за березень-серпень 2014 року. У судовому засіданні представник позивача заявив про залишення поданої заяви без розгляду, яка судом була задоволена.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, його представник у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами у справі укладено договір ВТ0015/14 від 3 березня 2014 р., згідно з умовами якого позивач зобов'язався передати відповідачу продукти харчування за цінами, у кількості та асортименті вказаними у погодженому сторонами прас-листі, який є невід'ємною частиною цього договору, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах договору.

Згідно умов п. 4.6 договору покупець оплачує поставлений товар на умовах здійснення періодичних платежів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 21 календарного дня з дня реалізації поставленого товару споживачам.

Строк дії договору відповідно до умов розділу 7 договору встановлений з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2014 р., а в частині розрахунку за поставлений товар, до моменту повної оплати за поставлений товар.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, наявною у матеріалах справи копією зазначеного договору.

Поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи видатковими накладними №№ ВТ000000951 від 5 березня 2014 р., ВТ000001090 від 17 березня 2014 р., ВТ000001299 від 28 березня 2014 р., ВТ000001423 від 7 квітня 2014 р., ВТ000001710 від 24 квітня 2014 р., ВТ000001837 від 6 травня 2014 р., ВТ000001950 від 15 травня 2014 р., ВТ000002162 від 27 травня 2014 р., ВТ000002393 від 12 червня 2014 р., ВТ000002488, ВТ000002495, ВТ000002499 від 16 червня 2014 р., ВТ000002783 від 18 липня 2014 р., ВТ000003002 від 5 серпня 2014 р. стверджується факт передачі позивачем відповідачу товару за договором загальною вартістю 37525,82 грн., а також оплати останнім одержаного товару у розмірі 2415,90 грн.

Відповідно до п. 4.6 договору сторони пов'язали настання строку виконання відповідачем зобов'язання з оплати одержаного товару з часом його реалізації споживачам, що не є подією, яка неминуче має настати.

Це свідчить про недосягнення сторонами договору згоди про строк виконання зобов'язання з урахуванням вимог ст. 530 ЦК України

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України відповідач був зобов'язаний оплатити товар негайно після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 35109,92 грн. боргу (37525,82-2415,90).

Оскільки позов задоволено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Век-тор" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біобум" (04212, м. Київ, вул. Тимошенка, 13-А, кв. 168, код 37371568) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Век-тор" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 44-а, поверх 6, кім. 6, код 38205243) 35109,92 грн. боргу, 1762 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 12 вересня 2018 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар