РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.09.2018Справа № 910/10366/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Київського міського центру зайнятості

до Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про стягнення 6437,35 грн.

за участю представників:

від позивача: Малай О.О.

від відповідача: Фартуш В.Л.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення 6437,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що фізична особа перебувала на обліку у Святошинському районному центрі зайнятості, що є структурним підрозділом позивача, як безробітна. В подальшому за рішенням суду була поновлена на роботі у відповідача, в зв'язку з чим виплачена сума підлягає поверненню в заявленому розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10366/18, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.09.2018.

03.09.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечуючи позов, посилається на передчасність заявлених позивачем позовних вимог, оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16 про скасування наказу Головного територіального управління юстиції у м. Києві №2356/03 від 08.11.2016 "Про звільнення ОСОБА_3." та поновлення ОСОБА_3 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві оскаржена до Верховного Суду.

В судовому засіданні 04.09.2018 представники сторін надали суду пояснення по суті своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні 04.09.2018 оголошено перерву до 11.09.2018.

11.09.2018 через відділ діловодства суду відповідач подав до суду копію ухвали Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №826/19766/16 про відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16 за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у м.Києві про поновлення на роботі.

Представник позивача в судовому засіданні 11.09.2018 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.09.2018 проти позовних вимог заперечив.

В судовому засіданні 11.09.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2016 ОСОБА_3 звернувся із заявами до Святошинського районного центру зайнятості в місті Києві про надання (поновлення) статусу безробітного та призначення виплати по безробіттю, якими просив до вирішення питання його працевлаштування надати ОСОБА_3 статус безробітного відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" і Порядку реєстрації, переєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 та призначити виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Наказом центру зайнятості № НТ16116 від 16.11.2016 громадянину ОСОБА_3 надано статус безробітної з 16.11.2016.

Наказом центру зайнятості № НТ161123 від 23.11.2016 громадянину ОСОБА_3 надано статус безробітної з 23.11.2016 по 17.11.2017.

Згодом, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року у справі №826/19766/16 адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про поновлення на роботі задоволено, скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.11.2016 №2356/03 "Про звільнення ОСОБА_3.", поновлено ОСОБА_3 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Наказом Святошинського районного центру зайнятості в місті Києві Київського міського центру зайнятості № НТ171120 від 20.11.2017 ОСОБА_3 з 18.11.2017 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв'язку із закінченням строку виплати.

Наказом Святошинського районного центру зайнятості в місті Києві Київського міського центру зайнятості № НТ180410 від 10.04.2018 ОСОБА_3 припинено реєстрацію як безробітного у зв'язку із поновленням на роботі за рішенням суду.

У період з 23.11.2016 по 17.11.2017 позивач виплатив ОСОБА_3 6437,35 грн. допомоги по безробіттю.

Згідно із довідкою-розрахунком вих. №39 від 18.04.2018 та наказом №17 від 19.04.2018 сума коштів, що підлягає відшкодуванню відповідачем становить 6437,35 грн.

Позивач направляв відповідачу листи-повідомлення вих. №02-26/58 від 20.04.2018, вих. №02-27/757 від 25.05.2018, вих. №02-27/858 від 12.06.2018, в яких просив повернути кошти, які були виплачені громадянину ОСОБА_3

Оскільки, сплачена позивачем сума коштів у розмірі 6437,35 грн. допомоги по безробіттю відповідачем не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю також припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Приписами ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що з роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16 скасовано наказ відповідача №2356/03 від 08.11.2016 про звільнення ОСОБА_3 та поновлено ОСОБА_3 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Таким чином, незаконність звільнення з посади вищевказаної особи відповідачем, встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено на посаді.

За таких обставин, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16 скасовано наказ про звільнення ОСОБА_3, який став підставою для втрати заробітної плати та подальшому - для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю, позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплачених сум у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Матеріалами справи підтверджено, що за період перебування на обліку у центрі зайнятості у період з 23.11.2016 по 17.11.2017 позивач виплатив на користь ОСОБА_3 6437,35 грн. допомоги по безробіттю.

Щодо посилань відповідача на передчасність заявлених позивачем вимог, то суд зазначає наступне.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16, у відповідності до приписів ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України набрала законної сили з моменту її прийняття.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16, яка набрала законної сили не може бути поставлена під сумнів.

Більш того, у відповідності до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Як встановлено судом, у межах касаційного провадження у справі №826/19766/16 Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві заявлено клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018.

За результатами розгляду вказаного клопотання Верховним Судом зазначено, що відповідне клопотання фактично спрямовано на те, щоб не виконувати обов'язкове до виконання судове рішення та ухвалою від 16 травня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 у справі №826/19766/16.

Враховуючи наведене вище, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про передчасність заявлених позивачем вимог.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення 6437,35 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, ПРОВУЛОК МУЗЕЙНИЙ, будинок 2-Д, ідентифікаційний код 34691374) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, м. Київ, вулиця ЖИЛЯНСЬКА, будинок 47 Б, ідентифікаційний код 03491091) грошові кошти у розмірі 6437,35 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 18.09.2018.

Суддя О.В. Гулевець