ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 вересня 2018 р. Справа № 902/271/18

Суддя господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м.Одеса

до товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ", м.Вінниця

про стягнення 3695159,48 грн заборгованості згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування

за участю представника відповідача ОСОБА_1, довіреність від 01.02.2018

представник позивача правом участі в судовому засіданні не скористався

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької області 30.05.2018 надійшла позовна заява фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення з товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ" 3695159,48 грн заборгованості згідно договору транспортно-експедиторського обслуговування №22/15 ТЭО від 22.06.2015.

Водночас, з позовною заявою позивачем подано заяву б/н від 25.05.2018 (вх. канц. суду №02.1-50/51/18 від 30.05.2018) "про забезпечення позову" шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ВІМЕКСІМ", що знаходяться на його поточних рахунках в установах банку, на суму заявлених позовних вимог та понесених позивачем витрат по сплаті судового збору (всього 3750586,88 грн).

Ухвалою суду від 25.06.2018 постановлено відкрити провадження у справі №902/271/18; розгляд справи №902/271/18 здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 09 серпня 2018 року.

Під час слухання справи, 09.08.2018, суд, роз'яснивши учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані ними, зокрема, на підтвердження обставин, що викладені у заяві про забезпечення позову, оголосив перерву до 22.08.2018.

За клопотанням позивача, в зв'язку з неявкою учасників справи 22.08.2018 до суду, її розгляд на підставі п.2 ч.2 ст.202 ГПК України було відкладено до 14.09.2018.

На визначену судом дату (14.09.2018) позивач повторно до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, додаткових доказів на підтвердження своєї позиції не надав. Про місце та час слухання справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, зокрема телефонограмою, складеною працівниками господарського суду Вінницької області 22.08.2018.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просив заяву фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову розглянути без участі заявника та відмовити в її задоволенні з огляду на необґрунтованість.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 136 ГПК України визначає підстави для забезпечення позову, так зокрема, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Слід зазначити, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини такого звернення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Жодних доказів в обґрунтування поданої заяви та на підтвердження викладених у ній обставин позивачем до заяви не додано.

Окрім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів до забезпечення позову, як непідтвердженої належними доказами.

На переконання суду, позивачем не доведена обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду та не надано відповідних доказів на які останній посилається, що є підставою для відмови у застосуванні заходів забезпечення позову.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні заяви фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю б/н від 25.05.2018 (вх. канц. суду №02.1-50/51/18 від 30.05.2018) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ВІМЕКСІМ", що знаходяться на його поточних рахунках в установах банку, на суму заявлених позовних вимог та понесених позивачем витрат по сплаті судового збору (всього 3750586,88 грн).

2. Дана ухвала від 14.09.2018 у справі №902/271/18 набрала законної сили негайно після її оголошення, тобто 14.09.2018.

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до апеляційної інстанції. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Ухвалу надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу - Фірма "Давос" у формі ТОВ (юридична адреса: 65080, м.Одеса, вул.Академіка Філатова, буд.23 "А", кв.9; адреса для листування: 65020, м.Одеса, вул.Спиридонівська, 31, офіс 1)

4,5 - відповідачу - ТОВ "ВІМЕКСІМ" (юридична адреса: 21036, Вінницька область, м.Вінниця, вул.Максимовича, буд.4, оф.211; адреса для листування: 28500, Кіровоградська область, м.Долинська, вул.Чумацький шлях,19)