РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2018Справа № 910/7383/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовомПриватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча»
ДоПриватного акціонерного товариства «Українська залізниця»
Простягнення 224 364,97 грн

Учасники судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 224 364,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем, як перевізником, вимог чинного законодавства України, в частині незбереження перевезеного вантажу, у зв'язку із чим позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого майна.

Враховуючи те, що суддя Спичак О.М., починаючи з 09.06.2018 по 12.06.2018 перебував на лікарняному, а 13.06.2018 знаходився у відрядженні, то розгляд зазначеної позовної заяви здійснювався після виходу судді на роботу.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, судом вирішено здійснювати розгляд зазначеної справи за правилами загального позовного провадження.

25.06.2018 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

У судове засідання 06.07.2018 представники сторін не з'явилися, про причини неявки, відповідач, суд не повідомив.

У зв'язку з неявкою в судове засідання 06.07.2018 представників сторін, судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 06.08.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

07.07.2018 судом в порядку статей 120-121 ГПК України, викликано позивача та відповідача у підготовче засідання, призначене на 06.08.2018.

09.07.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на те, відповідно до п. 2.7 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 N 04-5/22 зазначено, що згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером. копії податкової накладної.

Відповідачем зазначено, що згідно рахунку-фактури № 91970502 від 22.04.2018, позивачу наданий рахунок на сплату не 4788,510 т (фактична вага), а на сплату ваги 4 699,421 т коксу доменного (вага наведена), а фактично отримано (з урахуванням нестачі в 11 вагонах згідно комерційних актів № 485604/557 - № 485604/567 - 32,250т) - 4756,260 т. З огляду на вищезазначене позивачем не надані докази заподіяних збитків, заявлених до відшкодування у позовній заяві в сумі 224364,97 грн, оскільки надані до позовної заяви рахунок-фактура № 91970502 від 22.04.2018, платіжне доручення № від 18.05.2018 та реєстр оплачуваних рахунків до платіжного доручення підтверджують лише оплату наведеної ваги, а не фактичної ваги, завантаженої у вагони, яка є значно більшою, ніж наведена вага, яка була оплачена.

16.07.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти доводів наведених відповідачем заперечив посилаючись на те, що на підтвердження кількості та розміру дійсної вартості втраченого вантажу до позову надані оригінали комерційних актів, оригінал залізничної накладної, належним чином засвідчена копія виданого вантажовідправником рахунку №91970502 від 22.04.18 і копія сертифікатів якості. До позову додано копію платіжного доручення № від 18.05.2018 з реєстром до нього. У реєстрі доданому до платіжного доручення також вказаний рахунок вантажовідправника. Загальна сума оплати розміру рахунку (45 649 690,74 грн), виставленого вантажовідправником, складається з суми вказаній у реєстрі по оплаті зазначеного рахунку вантажовідправника. Отже вартість вантажу у спірних вагонах була сплачена позивачем у повному обсязі згідно рахунку вантажовідправника. Крім того, наведена вага рахунку № 91970502 від 22.04.18 була взята із фактичної ваги 989,18 т - 2,8% (це масова доля загальної вологи, згідно сертифіката якості №24977, та п.1 рахунку № 91970502) = 961,484 т, фактичної ваги 456,38 т - 1,2% (це масова доля загальної вологи, згідно сертифіката якості № 20802, та п.4 рахунку № 91970502) = 450,776 т, фактичної ваги 419,25т - 2,8% (це масова доля загальної вологи, згідно сертифіката якості №20119, та п.2 рахунку №91970502) = 407,512 т. Рахунок був виставлений у адресу позивача, без обліку того, що у вагонах з'явиться нестача, а по факту відправленої ваги у вагонах.

У підготовчому засіданні 06.08.2018 представник відповідача надав усні пояснення по справі.

У підготовчому засіданні, призначеному на 06.08.2018, суд вчинив всі дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Зважаючи на наведене, за результатами підготовчого засідання, призначеного на 06.08.2018, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.09.2018.

07.08.2018 судом в порядку статей 120-121 ГПК України, викликано позивача та відповідача у судове засідання для розгляду справи по суті на 03.09.2018.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 03.09.2018 не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 03.09.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 03.09.2018 судом було з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до статей 208-210 ГПК України.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, подих сторонами.

У судовому засіданні 03.09.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (замовник) було укладено договір №0039/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого відповідно до п.1.1 є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 2.3.2 вказаного правочину передбачено обов'язок виконавця приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно з затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких визначається у додатку до цього договору.

Договір укладено строком до 31.12.2018. (п.12.1договору № 0039/ЦТЛ-2018).

З огляду на встановлений в ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №0039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

01.02.2016 між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - покупець) укладено договір №245/108/16Сб, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти і оплатити коксову продукцію на умовах, передбачених даним договором.

На виконання договору поставки № 245/108/16СБ (зі змінами та доповненнями), укладеного між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», 26.04.2018 на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці надійшов вантаж, а саме кокс доменний, відправником якого є ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», а одержувачем - позивач, що підтверджується залізничною накладною № 49394364 від 22.04.2018.

На станції одержувача залізницею проведено комісійну перевірку маси вантажу та за результатами зважування виявлено недостачу, в результаті чого 26.04.2018 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було складено комерційні акти: №485604/557 про нестачу вантажу в вагоні №54752340 в кількості 1800 кг, №485604/558 про нестачу вантажу в вагоні №59954024 в кількості 3300 кг, №485604/559 про нестачу вантажу в вагоні №62110879 в кількості 6200 кг, №485604/560 про нестачу вантажу в вагоні №54040555 в кількості 4000 кг, №485604/561 про нестачу вантажу в вагоні №62599881 в кількості 3700 кг, №485604/562 про нестачу вантажу в вагоні №62591060 в кількості 2200 кг, №485604/563 про нестачу вантажу в вагоні №53534111 в кількості 1700 кг, №485604/564 про нестачу вантажу в вагоні №53603130 в кількості 1500 кг, №485604/565 про нестачу вантажу в вагоні №60460011 в кількості 1400 кг, №485604/566 про нестачу вантажу в вагоні №63162754 в кількості 3400 кг, №485604/567 про нестачу вантажу в вагоні №53541819 в кількості 3050 кг, про що в основній накладній №49394364 від 22.04.18 була зроблена відповідна відмітка.

У комерційному акті № 485604/557 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 54752340 виявилось брутто - 59 650,00 кг, тара - 23 300,00 кг, нетто - 36 350,00 кг, що менше вантажного документу на 1 800,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 3-7 люками виїмка 7500мм Х на ширину вагона Х 600-800 мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст.Маріуполь- Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/558 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 59954024 виявилось брутто - 57 750,00 кг, тара - 23 400,00 кг, нетто - 34 350,00 кг, що менше вантажного документу на 3 300,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 2-7 люками виїмка 9000мм Х на ширину вагона Х 600-800мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/559 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 62110879 виявилось брутто - 55 950,00 кг, тара - 23 720,00 кг, нетто - 32 230,00 кг, що менше вантажного документу на 6 200,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 1-7 люками виїмка 10500 мм Х на ширину вагона Х600-800мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/560 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 5404055 виявилось брутто - 57 400,00 кг, тара - 23 500,00 кг, нетто - 33 900,00 кг, що менше вантажного документу на 4 000,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 1-7 люками виїмка 10500ммХна ширину вагона Х600-800мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/561 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 62599881 виявилось брутто - 59 050,00 кг, тара - 23 500,00 кг, нетто - 35 550,00 кг, що менше вантажного документу на 3 700,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 3-7 люками виїмка 7500ммХна ширину вагона Х1200мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/562 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 62591060 виявилось брутто - 58 850,00 кг, тара - 23 400,00 кг, нетто - 35 450,00 кг, що менше вантажного документу на 2 200,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 1-2 та 4-5 люками виїмка 300 мм Х на ширину вагона Х 600-800мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/563 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 5404055 виявилось брутто - 61 300,00 кг, тара - 22 100,00 кг, нетто - 39 200,00 кг, що менше вантажного документу на 1 700,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 2-5 люками виїмка 600 мм Х на ширину вагона Х600-800 мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/564 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 53603130 виявилось брутто - 65 300,00 кг, тара - 23 000,00 кг, нетто - 42 300,00 кг, що менше вантажного документу на 1 500,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двомаповздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 1-3 люками виїмка 4500 мм Х на ширину вагона Х600-800мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті №485604/565 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 60460011 виявилось брутто - 62 750,00 кг, тара - 23 300,00 кг, нетто - 39 450,00 кг, що менше вантажного документу на 1 400,00 кг. При комерційному огляді виявлено, навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500 мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 6-7 люками виїмка 3000 мм Х на ширину вагона Х 600-800мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті № 485604/566 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 63162754 виявилось брутто - 60 850,00 кг, тара - 23 500,00 кг, нетто - 37 350,00 кг, що менше вантажного документу на 3 400,00 кг. При комерційному огляді виявлено, навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядається. Над 1-7 люками виїмка 10500 мм Х на ширину вагона Х 600-800 мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст.Маріуполь- Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

У комерційному акті № 485604/567 зазначено, що при контрольному переважуванні вагону № 535541819 виявилось брутто - 60 300,00 кг, тара - 22 100,00 кг, нетто - 38 200,00 кг, що менше вантажного документу на 3 050,00 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400-500мм «шапкообразна». Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми смугами вапном по довжині вагона слабко виражена. Місцями не проглядується. Над 1-7 люками виїмка 10500 ммХна ширину вагона Х600-800мм в глиб вагону. Маркування у місці виїмки порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному стані справний.

З пояснень позивача вбачається, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість недостачі вантажу в розмірі 224 364,97 грн, заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно із залізничною накладною № 49394364 від 22.04.2017.

За таких обставин Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 224 364,97 грн вартості недостачі вантажу, у зв'язку з його незбереженням під час перевезення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення розміру позовних вимог.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Матеріалами справи підтверджується прийняття вантажу до перевезення Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) від Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення - Маріуполь Сортувальний.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України), передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У статті 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як встановлено судом вище, за результатами зважування вантажу, який перевезено згідно з накладною № 49394364 виявлено його часткову втрату у вагонах вагони №54752340, №59954024, №62110879, №54040555, №62599881, №62591060, №53534111, №53603130, №60460011, №63162754, №53541819, про що складено комерційні акти №485604/557 про нестачу вантажу в вагоні №54752340 в кількості 1800 кг, №485604/558 про нестачу вантажу в вагоні №59954024 в кількості 3300 кг, №485604/559 про нестачу вантажу в вагоні №62110879 в кількості 6200 кг, №485604/560 про нестачу вантажу в вагоні №54040555 в кількості 4000 кг, №485604/561 про нестачу вантажу в вагоні №62599881 в кількості 3700 кг, №485604/562 про нестачу вантажу в вагоні №62591060 в кількості 2200 кг, №485604/563 про нестачу вантажу в вагоні №53534111 в кількості 1700 кг, №485604/564 про нестачу вантажу в вагоні №53603130 в кількості 1500 кг, №485604/565 про нестачу вантажу в вагоні №60460011 в кількості 1400 кг, №485604/566 про нестачу вантажу в вагоні №63162754 в кількості 3400 кг, №485604/567 про нестачу вантажу в вагоні №53541819 в кількості 3050 кг, про що в основній накладній №49394364 від 22.04.18 була зроблена відповідна відмітка.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частинами 1, 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. (ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць України).

За приписами ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За висновками суду, всупереч викладеним вище нормам закону, враховуючи обставини, встановлені у комерційних актах №485604/557, №485604/558, №485604/559, №485604/560, №485604/561, №485604/562, №485604/563, №485604/564, №485604/565, №485604/566, №485604/567 відповідачем не було спростовано надані позивачем докази та не доведено суду, що втрата вантажу сталася не з вини перевізника.

Статтею 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом «а» статті 114 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрачу чи недостачу вантажу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано реєстр виставлених вантажовідправником рахунків з рахунком № 91970505 від 22.04.2018 на загальну суму 45 649 690,74 грн, а також копію платіжного доручення № від 18.02.2018 в підтвердження здійснення повної оплати переданого до перевезення вантажу.

При цьому, судом враховано, що оскільки положення статті 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, які можуть підтверджувати вартість вантажу. Відтак, вказані обставини можуть бути встановлені судом за допомогою наданих позивачем доказів. За висновками суду, реєстр виставлених вантажовідправником рахунків з рахунком № 91970505 від 22.04.2018 на загальну суму 45 649 690,74 грн, а також копія платіжного доручення № від 18.02.2018, є тими належними та допустимими доказами, що підтверджує вартість відправленого вантажу.

У пункті 2.7 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 зазначено, що згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, 314 Господарського кодексу України і ст. ст. 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві.

При цьому, позивачем також правомірно враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. "г" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було коксове вугілля, яке при навантаженні було вологим, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 2 % від маси вантажу.

З урахуванням вищевикладеного, фактична нестача вантажу у вагоні № 54752340 становить 1,037 т на суму 9 783,15; у вагоні № 59954024 становить 2,547 на суму 24 028,63 грн; у вагоні № 62110879 - 5,431 т на суму 51 236,54; у вагоні № 54040555 - 3,242 т на суму 30 585,32 грн; у вагоні № 62599881 - 2,915 т на суму 27 500,37 грн; у вагоні № 62591060 - 1,447 т на суму 13 651,13 грн; у вагоні № 5353411 - 882 кг на суму 8 460,72 грн; у вагоні № 53603130 - 624 кг на суму 5 985,82 грн; у вагоні № 60460011 - 583 ког на суму 5 743,87 грн; у вагоні № 63162754 - 2,585 т на суму 24 468,12 грн; у вагоні № 53541819 - 2,225 т на суму 21 921,30 грн.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, господарським судом встановлено, що такий розрахунок є вірним, а сума збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 224 364,97 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні обґрунтовані в розмірі 224 364,97 грн та підлягають задоволенню повністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 3 365,47 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03680 м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (місцезнаходження: 87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) 224 364,97 грн збитків у зв'язку з втратою вантажу та 3 365,47 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно ч.1 ст.256 та п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.09.2018

Суддя Спичак О.М.