ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 920/11/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Пількова К.М. і Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Сумської дирекції ПАТ "Укрпошта" (далі - Товариство),

представник позивача - не з'яв.,

відповідач - Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (далі - Департамент),

представник відповідача - не з'яв.,

розглянув касаційну скаргу Товариства

на ухвалу господарського суду Сумської області від 10.05.2018 (суддя Котельницька В.Л.) та

постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 (головуючий суддя - Лакіза В.В., судді Здоровко Л.М. і Плахов О.В.)

зі справи №920/11/18

за позовом Товариства

до Департаменту

про визнання розрахунку орендної плати недійсним.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання недійсною частини другої зміни № 3 від 01.04.2011 до розрахунку орендної плати до договору оренди від 30.01.1998 № ФМ-337 (далі - Договір №ФМ - 337).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.05.2018, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2018, провадження у даній справі закрито з посиланням на те, що є таке, що набрало законної сили рішення у справі між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У касаційній скарзі до Касаційного господарського суду Товариство, зазначаючи про прийняття відповідних судових рішень з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить відповідні судові рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги зі справи, а саме - визнати частину другу зміни №3 від 01.04.2011 до розрахунку орендної плати до Договору № ФМ - 337 між Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради і Товариством недійсною, а судові витрати покласти на відповідача зі справи. Так, за доводами, наведеними в касаційній скарзі, судами: не оцінено та не застосовано до спірних правовідносин статтю 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", пункт 10 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (далі - Методика); не застосовано частину четверту статті 236 Господарського кодексу України та не використано постанови Верховного Суду України, що прийняті у спорах між тими ж сторонами; не застосовано до спірних правовідносин частину першу статті 215 Цивільного кодексу України, частину першу статті 203 Цивільного кодексу України та частину першу статті 174 Господарського кодексу України. Крім того, скаржник з приводу застосування судом першої інстанції рішення господарського суду Сумської області від 15.11.2012 зі справи №5021/1287/12 повідомляє, що воно було прийняте до ухвалення рішень Верховним Судом України, "а тому його використання має супроводжуватися аналізом подальшої позиції Верховного Суду України щодо права пошти на сплату 1 грн. у рік".

У відзиві на касаційну скаргу, Департамент зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі №920/11/18, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду в іншій справі між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, - та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Сумської області від 10.05.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 - без змін.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевий і апеляційний господарські суди в ухваленні оскаржуваних судових рішень виходили, зокрема, з таких обставин та висновків:

- у 2012 році у провадженні господарського суду Сумської області перебувала справа № 5021/1287/12 за позовом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" в особі Сумської дирекції УДППЗ "Укрпошта" до Управління майна комунальної власності Сумської міської ради про визнання недійсними частини договорів оренди, укладених між УДППЗ "Укрпошта" та Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради: 1) від 30.01.1998 № ФМ-348, а саме: розділ ІІ зміни № 2 від 31.12.2009 до розрахунку орендної плати до цього договору, розділ ІІ зміни № 3 від 08.08.2011 до розрахунку орендної плати до цього договору; 2) від 30.01.1998 № ФМ-337, а саме: розділ ІІ зміни № 2 від 31.12.2009 до розрахунку орендної плати до цього договору, розділ ІІ зміни № 3 від 01.04.2011 до розрахунку орендної плати до вказаного договору оренди; 3) від 30.01.1998 № ФМ-321, а саме: розділ ІІ зміни № 3 від 31.12.2009 до розрахунку орендної плати до цього договору, розділ ІІ зміни № 4 від 01.04.2011 до розрахунку орендної плати до цього договору; 4) від 09.11.1998 № ФМ -206, а саме: додаток № 3 до зміни № 4 від 16.01.2010 до цього договору, укладеного між УДППЗ "Укрпошта" та Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради, та визнання недійсною частини додатку № 3 цього договору, починаючи з абзацу четвертого розділу № 3 до змін № 5 від 08.08.2011;

- рішенням від 15.11.2012 у зазначеній справі у задоволенні позовних вимог відмовлено; постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.02.2013 це рішення залишено без змін;

- рішення і постанова господарських судів зі справи №5021/1287/12 залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.05.2013; отже, згадане рішення набрало законної сили 14.02.2013;

- Товариство є правонаступником УДППЗ "Укрпошта", а Департамент - правонаступником Управління майна комунальної власності Сумської міської ради;

- сторони у справі № 5021/1287/12 і в даній справі є тими самими; крім того, позивач у справі № 5021/1287/12 і в даній справі відповідно називає "розділом" і "частиною" фактично одні й ті ж положення оскаржуваного правочину;

- предмет і підстави позову у справі № 5021/1287/12 і в даній справі є однаковими;

- зі змісту судових рішень у справі №5021/1287/12 вбачається, що судами надано правову оцінку обставинам (підставам), зазначеним у позовній заяві з відповідної справи.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Товариства із закриттям провадження в даній справі.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих приписів та з'ясувавши, що склад сторін, предмет позову і його підстави у даній справі і в раніше розглянутій судом справі №5021/1287/12 є одними й тими самими (однаковими), суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний господарський суд, дійшов висновку про наявність підстави для закриття провадження в даній справі.

Аргументи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

У місцевого і апеляційного господарських судів не було жодних підстав для застосування зазначених скаржником положень статті 6 Закону України Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Методики, Цивільного та Господарськими кодексів України, оскільки дана справа не розглядалася по суті, а провадження в ній закрито на підставі наведених норм процесуального права.

Що ж до посилання скаржника на те, що судове рішення зі справи №5021/1287/12 "було прийнято до ухвалення рішень Верховним Судом України, а тому його використання має супроводжуватись аналізом подальшої позиції Верховного Суду України щодо права пошти на сплату 1 грн. у рік", то суд зазначає таке.

В обґрунтування своїх доводів скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду України у постановах від 29.04.2015 зі справи №920/48/14, від 13.05.2015 зі справи №920/55/14, від 27.05.2015 зі справи №920/49/14, а також на судові рішення зі справи №914/707/17 (у тому числі постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 із зазначеної справи). Проте процесуальний закон не визначає правові висновки, викладені в судових рішеннях суду касаційної інстанції, як підставу для перегляду (нового розгляду по суті) рішень (справ), які були ухвалені (розглянуті) до прийняття відповідних постанов касаційної інстанції; у даному разі це стосується судових рішень, ухвалених у справі №5021/1287/12.

З урахуванням наведеного підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, оскільки їх ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, зокрема вказаних статей 231 і 175 Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 304, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Сумської дирекції ПАТ "Укрпошта" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Сумської області від 10.05.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 у справі № 920/11/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя К. Пільков

Суддя В. Суховий