ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 Справа № 917/985/18

за позовною заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Електронбуд-Сервіс" провул. Перспективний, буд.12, м. Полтава, Полтавська область,36007

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-4", вул. Котляревського, 22Б, м. Полтава, Полтавська область,36020

про стягнення 85 817,38 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Стельмах А.С.

Представники учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 01 від 01.01.2018 року

від відповідача: не з'явився

Обставини справи: До Господарського суду Полтавської області 17.08.2018 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-4" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-4" 85 817,38 грн. заборгованості.

Спір у справі виник у зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань з договору оренди, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі, пеню та річні.

Ухвалою від 17.08.2018 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 18.09.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

18.09.2018 року від відповідача до суду по електронній пошті надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав заборгованість по сплаті орендних платежів за договором №0802017 від 08.02.2018 року в сумі80050,24 грн., у стягненні 5300,58 грн. пені та 466,563% річних відповідач просить суд відмовити.

ОСОБА_3 до ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) - частина перша ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Подані клопотання та відзив не містять електронного цифрового підпису представника відповідача, отже є не підписаним уповноваженою особою заявника. Оригінал клопотання та відзиву з підписом керівника відповідача та належно посвідченими копіями доказів, на даний час до суду не надійшов.

Пунктом 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Держаної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 року, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Таким чином, надсилання учасниками справи документів на адресу суду у вигляді електронного листа має скріплюватись електронним цифровим підписом, а у випадку надсилання документа без електронного цифрового підпису - заявник повинен надіслати також оригінал документа в паперовій формі.

Надіслані відповідачем електронною поштою копія клопотання та копія відзиву не підписані електронним цифровим підписом, про що уповноваженим працівником господарського суду проставлено спеціальну відмітку.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.09.2018 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив коли буде виготовлено повне рішення у відповідності до приписів ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

08 лютого 2018 р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОНБУД-СЕРВІС» (орендодавець, позивач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРАЛ-4» (орендар, відповідач) укладено договір оренди № 0802018 ( арк. справи 12-14).

ОСОБА_3 до п. 1.1. ОСОБА_4 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування обладнання, що орендується, склад, перелік, кількість та вартість якого визначені в Специфікаціях, що є додатками до цього ОСОБА_4 ( арк. справи 15-17).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 58 Цивільного кодексу України та норм Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

ОСОБА_3 до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_3 до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З матеріалів справи вбачається наступне:

1) 08 лютого 2018 р. на підставі Специфікації 1 орендоване майно було передано Орендодавцем Орендарю згідно акту приймання - передачі майна в оренду ( арк. справи 19).

Орендар повернув орендоване майно згідно актів приймання-передачі майна з оренди від 21 лютого 2018 р., від 28 лютого 2018 р. ( арк.. справи 20-21).

ОСОБА_3 дані також підтверджуються актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 210201 від 21 лютого 2018 р. на суму 700,06 грн., № 280203 від 28 лютого 2018 р. на суму 1050,08 грн. ( арк. справи 22-23).

Взяті на себе зобовязання по оплаті за орендоване майно відповідач не виконав. Борг за специфікацією № 1 від 08 лютого 2018 р. складає 1 750,14 грн.

2) 17 березня 2018 р. на підставі Специфікації 2 майно було передано Орендодавцем Орендарю згідно акту приймання-передачі майна в оренду ( арк. справи 24).

26 березня 2018 р. майно було повернуто Орендарем Орендодавцю відповідно до акту приймання передачі майна з оренди. ( арк. справи 25)

Даний факт підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 260302 від 26 березня 2018 р. на суму 15 000,00 грн. ( арк. справи 26).

ОСОБА_3 за специфікацією № 2 складає 15 000,00 грн.

3) 02 квітня 2018 року на підставі Специфікації 3 майно було передано Орендодавцем Орендарю згідно акту приймання-передачі майна в оренду ( арк.. справи 27).

06 квітня 2018 р. майно було повернуто Орендарем Орендодавцю відповідно до акту приймання-передачі майна з оренди. ( арк.. справи 28).

Даний факт підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 060401 від 06 квітня 2018 р. на суму 5 500,00 грн. ( арк.. справи 29)

Свої зобов'язання по оплаті за надане орендоване майно Відповідач не виконав. Борг по специфікації № 3 від 02 квітня 2018 р. складає 5 500,00 грн.

4) 02 квітня 2018 р. на підставі Специфікації 4 майно було передане Орендодавцем Орендарю відповідно до акту приймання-передачі майна в оренду ( арк. справи 30).

Орендар повернув орендоване майно згідно актів від 20 квітня 2018 р. , від 24 квітня 2018 р., від 26 квітня 2018 р. ( арк.. справи 31-33). ОСОБА_3 орендні відносини підтверджуються актами здачі-приймання робіт № 200401 від 20 квітня 2018 р. на суму 17 100,00 грн. , № 240401 від 24 квітня 2018 р. на суму 20 700,00 грн., № 260402 від 26 квітня 2018 р. на суму 20 000,10 грн. ( арк. справи 34-36).

Заборгованість відповідача по Специфікації № 4 від 11 квітня 2018 року складає 57 800,10 грн.

ОСОБА_3 до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобовязання. Станом на 26 липня 2018 р. заборгованість TOB «ІНТЕГРАЛ-4» перед TOB «ЕЛЕКТРОНБУД-СЕРВІС» по договору оренди № 080201 від 08 лютого 2018 р. складає 80050,24 грн., що також підтверджується актом взаємних розрахунків від 09 липня 2018 р. підписаним між сторонами ( арк. справи 37)

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ОСОБА_3 до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов ОСОБА_4 відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

ОСОБА_3 до п. 4.3. ОСОБА_4, орендна плата сплачується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця щомісячно не пізніше 24 числа кожного наступного місяця.

Пунктом 8.2. ОСОБА_4 передбачена відповідальність Орендаря, а саме - у випадку прострочення по оплаті орендних платежів встановлюється пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

На підставі п. 8.2 ОСОБА_4 позивач нарахував та заявив до стягнення 5 300,58 грн. пені.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені та річних судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, а тому суд задовольняє позовні вимоги у цій частині.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов'язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

ОСОБА_3 до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

ОСОБА_3 до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не заперечуються і не спростовуються, а тому підтягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129,232-233,236, 237-238,240, 252 ГПК України, суд,-

Вирішив

1.Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Інтеграл-4 (місцезнаходження: 36020, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Котляревського, буд. 22Б, ідентифікаційний код 40625702) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Електронбуд-Сервіс" провул. Перспективний, буд.12, м. Полтава, Полтавська область,36007, ідентифікаційний код 14312298 ) суму основного боргу в розмірі 80050,24 грн., пеню в розмірі 5 300,58 грн., 3% річних в розмірі 466,56 грн., 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Рішення підписано 19.09.2018 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. ОСОБА_3 до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Тимощенко О.М.