РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Справа №906/51/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Огороднік К.М.

суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 05-02/11 від 05.02.18)

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на рішення господарського суду Житомирської області від 29 травня 2018 року, суддя Кравець С.Г., повний текст складено 01 січня 2018 року, у справі

за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"

до Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 обласної ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Андрушівський маслосирзавод", ОСОБА_2 обласної ради

про стягнення 184853,85 грн.

Судом розяснено представнику позивача права та обовязки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не поступало.

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2018 року, ДП "Староконстянтинівський молочний завод" звернулось до господарського суду з позовною заявою до КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА про стягнення 184853,85 грн. - в рахунок відшкодування шкоди.

29 травня 2018 року, рішенням господарського суду Житомирської області було відмовлено у задоволенні позову ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ТОВ "Андрушівський маслосирзавод", ОСОБА_2 обласна рада, про стягнення 184 853,85 грн.

Позивач, у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити його позовні вимоги, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми процесуального права, оскільки судом першої інстанції безпідставно прийнято заперечення відповідача та додаткові пояснення третьої особи після закінчення строку для подання заперечень і які прийняті без клопотання про його поновлення, а третій особі судом не надавалось право подавати додаткові пояснення у справі.

Крім того, порушені норми матеріального права, оскільки судом не взято до уваги, що Договір оренди нерухомого майна від 05 червня 2014 року є розірваним з 25 квітня 2016 року і з молокозаводу стягнуто заборгованість за даним Договором за період з 01 жовтня 2015 року по 25 квітня 2016 року у розмірі 664 853,85 грн., а з 15 квітня 2016 року за Договором оренди нерухомого майна №1177 від 15 квітня 2016 року частина приміщень була передана в користування іншому орендарю, тобто у період, за який вищезазначеними судовими рішеннями з молокозаводу було стягнуто грошові кошти, агенцією було передано у користування підсобні приміщення №1, №16, №17 корисною площею 50,1 м2 іншому орендарю.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки нормами ГПК України надано право учасникам справи подавати докази, заперечення, аргументи, пояснення, заяви та клопотання з питань, які виникають під час судового розгляду справи, у тому числі додаткові пояснення, тому судом було правомірно відмовлено представнику позивача у задоволенні заяви від 24 травня 2018 року про залишення додаткових пояснень третьої особи №173 від 23 квітня 2018 року, без розгляду.

Щодо передання актом приймання-передачі від 15 квітня 2016 року приміщень, які на той момент були у користування позивача, зазначає, що саме ці приміщення фактично 15 квітня 2016 року передані не були, оскільки були зайняті позивачем.

ОСОБА_2 ОДА у своєму відзиві на апеляційну скаргу, також, вважає що дане рішення прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суд правомірно дійшов до висновку, що позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача, яка спричинила йому збитки, вини відповідача у понесених позивачем збитках, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками у зв'язку з чим, суд прийшов до висновку про відсутність повного складу цивільного правопорушення, що є обов'язковою умовою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

Також зазначив, що спір між сторонами щодо наслідків розірвання Договору оренди нерухомого майна від 15 квітня 2016 року №1177 розглядався судами у справі №906/116/16, а із підстав, що є підставою для предявлення даного позову укладення між відповідачем та ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" договору оренди від 15 квітня 2016 року, рішення господарського суду Житомирської області від 08 вересня 2016 року у справі №906/116/16 переглядалося за нововиявленими обставинами і було залишене без змін.

ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення таким, що прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, оскільки підсобні приміщення №1,16,17 станом на 15 квітня 2016 року не були вільними і в користування ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" були передані - 27 квітня 2016 року.

Крім того, зазначає, що розбіжності в площах за актом приймання-передачі 15 квітня 2016 року були незначними, тому зміни до акту не вносились.

16 липня, 30 липня 2018 року, ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за скаргою ДП "Старокостянтинівський молочний завод", розгляд справи призначено на 21 серпня 2018 року.

Однак, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Савченка Г.І. 21 серпня 2018 року судове засідання по даній справі не відбулося.

03 вересня 2018 року, після виходу з відпуски судді Савченка Г.І., ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" було призначено до розгляду на 13 вересня 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить її задоволити, а рішення господарського суду області скасувати .

Представники відповідача і третіх осіб у судове засідання не з'явились, хоча і були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило, проте надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, відповідач і треті особи звернулись до суду із клопотаннями про розгляд справи за відсутності їх представників, суд вважає за можливе провести судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

05 червня 2014 року, між КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА, як орендодавцем, та ДП "Старокостянтинівський молочний завод", як орендарем, було укладено Договір оренди нерухомого майна №751, згідно умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування з метою розміщення складів нежилі приміщення в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир, загальною площею 1847,80 м2, що знаходиться на балансі ОСОБА_2 ККП "М'ясомолторг" ОСОБА_2 ОДА, вартість яких становить 2 893 080,00 грн. без ПДВ. (т.1 а.с.16-19)

В цей же день, 05 червня 2014 року, актом приймання-передачі, Житомирське КП "М'ясомолторг" ОСОБА_2 ОДА передало, а ДП "Старокостянтинівський молочний завод" прийняло, відповідно до Договору оренди нерухомого майна №751 від 05 червня 2014 року, нежилі приміщення (морозильні камери інвентарні №3, №4, №6, №14, корисною площею 1223,60 м2; підсобні приміщення №1, №2, №5, №16, №17, №18, №35, №36, №37, №38, №39, корисною площею 126,70 м2), а всього загальною площею 1847,80 м2, в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир. (т.1 а.с.20)

Відповідно до пп.2.1 Договору оренди №751, вступ орендаря у користування приміщенням настає одночасно з підписанням сторонами даного договору та акта приймання-передачі вказаного приміщення.

Згідно пп.3.6 Договору оренди №751 орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення згідно з актом приймання - передачі.

Відповідно до пп.8.1 Договору оренди №751 даний договір діє з 05 червня 2014 року по 04 травня 2017 року включно.

27 серпня 2015 року, ДП "Староконстянтинівський молочний завод" звернувся до голови ОСОБА_2 ОДА з листом №27/08-15 про дострокове розірвання договору оренди. (т.1 а.с.21)

29 жовтня 2015 року листом №р-5-21/1680 ОСОБА_2 обласна рада повідомила позивача, що було прийнято рішення відмовити в достроковому розірванні договору оренди нерухомого майна. (т.1 а.с.206)

07 квітня 2016 року, комісією по прийманню нерухомого майна від ДП "Староконстянтинівський молочний завод" по Договору оренди №751, у складі представників балансоутримувача, орендодавця та власника майна, було встановлено, що нежилі приміщення морозильні камери інвентарні №3, №4, №6, №14, корисною площею 1223,60 м2; підсобні приміщення інвентарні №1, №2, №5, №16, №17, №18, №35, №36, №37, №38, №39 корисною площею 126,70 м2, загальною площею 1847,80 м2, в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир перебувають опломбованими та зачиненими замками орендаря.

15 квітня 2016 року, між КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА та ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" було укладено Договір оренди нерухомого майна №1177, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у платне строкове користування нежилі приміщення в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир, що знаходиться на балансі ОСОБА_2 ККП "М'ясомолторг" ОСОБА_2 ОДА, вартість яких становить 2 893 080,00 грн. без ПДВ, загальною площею 3026,60 м2. (т.1 а.с.37-40)

У п.2.1 Договору оренди №1177 передбачено, що вступ орендаря у користування приміщенням настає одночасно з підписанням сторонами даного договору та акта приймання-передачі вказаного приміщення.

Згідно з п.9.1 Договору оренди №1177, передача площ в оренду відбувається поступово, згідно актів приймання-передачі.

Нарахування орендної плати здійснюється з дати фактичної передачі нерухомого майна в оренду, що фіксується відповідними актами приймання-передачі (п.9.2 Договору оренди №1177).

15 квітня 2016 року, між орендодавцем, балансоутримувачем - ОСОБА_2 КПП "Мясомолторг" і орендарем - ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" було складено та підписано акт приймання-передачі, за яким балансоутримувач передав, а орендар прийняв, відповідно до Договору оренди нерухомого майна №1177 від 15 квітня 2016 року, нежилі приміщення (морозильні камери інвентарні №26, №9, №10, №11, №12), корисною площею 1152,3 м2; підсобні приміщення №1, №16, №17 корисною площею 50,1 м2 в будівлі вул. Сингаївського 3 в м. Житомир. (т.1 а.с.95)

21 квітня 2016 року, КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА, листом №801/12 повідомило ДП "Староконстянтинівський молочний завод" про відмову від цього Договору оренди №751 та запропонувало повернути передані в оренду нежилі приміщення в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир за актом приймання-передачі та запропоновано направити уповноваженого представника ДП "Староконстянтинівський молочний завод" на 26 квітня 2016 року для оформлення передачі обєкта оренди. (т.1 а.с.205)

26 квітня 2016 року, комісією у складі представників балансоутримувача, орендодавця та власника майна було встановлено, що нежилі приміщення морозильні камери інвентарні №3, №4, №6, №14, корисною площею 1223,60 м2; підсобні приміщення інвентарні №1, №2, №5, №16, №17, №18, №35, №36, №37, №38, №39 корисною площею 126,70 м2 в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир, загальною площею 1847,80 м2 орендарем не використовуються, є опломбованими та зачиненими замками орендаря.

Комісією, оскільки представник орендаря не прибув для передачі приміщень, були зняті пломби орендаря та збиті замки для прийняття та передачі орендованого майна балансоутримувачу наступні нежилі приміщення (морозильні камери інвентарні №3, №4, №6, №14, корисною площею 1223,60 м2; підсобні приміщення інвентарні №1, №2, №5, №16, №17, №18, №35, №36, №37, №38, №39) в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир та встановлено, що в цих приміщеннях відсутні матеріальні цінності орендаря. (т.1 а.с.201-202)

27 квітня 2016 року, актом приймання-передачі балансоутримувач - ОСОБА_2 ККП "Мясомолторг" ОСОБА_2 ОДА передало, а орендар - ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" прийняв відповідно до Договору оренди №1177 нежилі приміщення (морозильні камери №3, №4, №7, №14), корисною площею 1230,80 м2; підсобні приміщення №35, №36 корисною площею 31,10 м2 в будівлі по вул. Сингаївського 3 в м. Житомир. (т.1 а.с.96)

08 вересня 2016 року, рішенням господарського суду Житомирської області, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2016 року, у справі №906/116/16, було відмовлено у задоволенні позову ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА про визнання зобов'язання за Договором оренди нерухомого майна №751 від 05 червня 2014 року припиненими та зобов'язання вчинити дії по оформленню угоди про розірвання. (т.1 а.с.147-150).

28 листопада 2016 року, у звязку з невиконанням ДП "Старокостянтинівський молочний завод" умов Договору оренди №751 від 05 червня 2014 року щодо сплати орендних платежів, КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА звернулась до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення 700 973,21 грн.

11 січня 2017 року, рішенням господарського суду Хмельницької області, у справі 924/1148/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09 березня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 26 липня 2017 року, було частково задоволено позов КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 до ДП "Старокостянтинівський молочний завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 обласна рада, про стягнення 700 973,21 грн. та стягнуто з ДП "Старокостянтинівський молочний завод" на користь КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА 578 640,41 грн. - заборгованості по сплаті орендної плати, 23 884,38 грн. - інфляційних втрат, 8561,00 грн. - 3% річних, 43 942,63 грн. - пені, 9825,43 грн. - витрат по оплаті судового збору. (т.1 а.с.30-33).

07 липня 2017 року, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" зверталось до господарського суду Житомирської області із заявою про перегляд рішення у справі №906/116/16 за нововиявленими обставинами. В якості нововиявлених обставин підприємство зазначало факт укладення 15 квітня 2016 року Договору оренди нерухомого майна по вул. Сингаївського, 3, в м. Житомир, за яким відповідач передав в оренду майно ТОВ "Андрушівський маслосирзавод", в той час як в рішенні суду зазначено, що договір оренди цього майна між сторонами розірвано з 25 квітня 2016 року, тобто до того як укладено договір з іншою особою. (т.1 а.с.161-163)

13 жовтня 2017 року, ухвалою господарського суду Житомирської області, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04 грудня 2017 року, було відмовлено у задоволенні заяви ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі №906/116/16, а рішення господарського суду Житомирської області від 08 вересня 2016 року залишено без змін. (т.1 а.с.167-175)

24 січня 2018 року, вважаючи, що внаслідок зловживання відповідачем своїми правами, він, на виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 11 січня 2017 року, у справі №924/1148/16, був змушений безпідставно списати грошові кошти зі своїх рахунків та перерахувати їх відповідачу, що призвело до понесення позивачем збитків у розмірі 184853,85 грн., ДП "Староконстянтинівський молочний завод" звернулось до господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА 184 853,85 грн. - в рахунок відшкодування шкоди. (т.1 а.с.5-7)

09 лютого 2018 року, ухвалою господарського суду Житомирської області було залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" та ОСОБА_2 ОДА. (т.1 а.с.1-2)

29 травня 2018 року, рішенням господарського суду Житомирської області було відмовлено у задоволенні позову ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ТОВ "Андрушівський маслосирзавод", ОСОБА_2 обласна рада, про стягнення 184 853,85 грн. (т.2 а.с.20-27)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути вимога про примусове виконання зобовязання та відшкодування збитків.

З положень ст. 509 ЦК України та ст.173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Обовязковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Житомирської області від 08 вересня 2016 року, у справі №906/116/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 10 травня 2017 року, було встановлено, що Договір оренди нерухомого майна №751 від 05 червня 2014 року достроково розірваний з 25 квітня 2016 року, а предмет оренди - приміщення по вул. Сингаївського, 3 в м. Житомир, загальною площею 1847,80 м2, в односторонньому порядку прийнято з оренди 26 квітня 2016 року. Крім того, судами встановлено, що листи позивача від 27 серпня 2015 року №27/08-15, №971 від 29 вересня 2015 року з пропозицією розірвати договір направлялись третій особі - ОСОБА_2 міській раді, яка не є стороною договору, відтак позивач безпідставно визначив дату припинення договору "01 жовтня 2015 року", у зв'язку з тим, що він самостійно припинив користуватися орендованим приміщенням, оскільки питання щодо розірвання договору він не погоджував з орендодавцем.

При розгляді справи №924/1148/16, рішенням господарського суду Хмельницької області від 11 січня 2017 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 липня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 26 липня 2017 року, було встановлено, що момент розірвання договору та поверненням орендованого майна - 25 квітня 2016 року, а умовами договору передбачено сплату орендної плати за час дії договору та до моменту повернення об'єкта оренди, тому КП "Агенція з питань регіонального розвитку" ОСОБА_2 ОДА правомірно нараховано за період до 25 червня 2016 року орендну плату на підставі Договору оренди нерухомого майна №751 від 05 квітня 2014 року.

Також, рішенням господарського суду Хмельницької області від 11 січня 2017 року, у справі №924/1148/16, встановлено, що 26 квітня 2016 року комісією по прийманню нерухомого майна від ДП "Старокостянтинівський молочний завод по Договору оренди нерухомого майна №751 від 05 червня 2014 року, у складі представників ОСОБА_2 комунального підприємства "М'ясомолторг, КП "Агенція з питань регіонального розвитку ОСОБА_2 обласної ради та ОСОБА_2 обласної ради складено акт про те, що представниками баланстоутримувача, орендодавця та власника майна було знято пломби орендаря та збито замки для прийняття та передачі орендованого майна балансоутримувачу нежилі приміщення за адресою: м. Житомир, вул. Сингаївського, 3. Акт від 26 квітня 2016 року підписано представниками балансоутримувача та орендодавця та скріплено печатками останніх.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, з зазначених доказів вбачається, що до 25 квітня 2016 року, дня розірвання Договору оренди нерухомого майна №751 від 05 червня 2014 року, спірні приміщення №1, №16, №17, корисною площею 50,1 м2, по вул. Сингаївського, 3 в м. Житомир не передавались в оренду і не використовувались іншими особами, зокрема, ТОВ "Андрушівський маслосирзавод".

Крім того, зазначені обставини підтверджуються поясненнями представниками відповідача та третьої особи по справі - ТОВ "Андрушівський маслосирзавод", даними у судовому засіданні при розгляді спору у господарському суді першої інстанції, що спірні приміщення №1, №16, №17, корисною площею 50,1 м2, по вул. Сингаївського, 3 в м. Житомир були включені до акту приймання-передачі від 15 квітня 2016 року до Договору оренди нерухомого майна №1177 помилково та були передані лише 27 квітня 2016 року Розбіжності в площах за актом приймання-передачі 15 квітня 2016 року були незначними, тому зміни до акту не вносились.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у Рішенні Європейського Суду з прав людини від 25 липня 2002р справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України" суд зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлені судовими рішеннями у справах №906/116/16, №924/1148/16, які набрали законної сили обставини, зокрема щодо моменту розірвання договору та повернення орендованого майна саме 25 квітня 2016 року, а також те, що умовами Договору оренди нерухомого майна №751 від 05 квітня 2014 року передбачено сплату орендної плати за час дії договору та до моменту повернення об'єкта оренди, мають преюдиційне значення для вирішення спору у даній справі та не потребують доказування, а також про те, що підсобні приміщення №1, №16, №17, корисною площею 50,1 м2, по вул. Сингаївського, 3 в м. Житомир перебували в користуванні позивача у період з 05 червня 2014 року по 25 квітня 2016 року на підставі вищезазначеного Договору оренди нерухомого майна №751, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення 184853,85 грн. в рахунок відшкодування шкоди.

Посилання апелянта на те, що господарським судом першої інстанції порушено норми процесуального права, яке є підставою для скасування даного рішення, оскільки безпідставно прийнято до уваги заперечення відповідача та додаткові пояснення третьої особи після закінчення строку для подання заперечень і які прийняті без клопотання про його поновлення, а третій особі судом не надавалось право подавати додаткові пояснення у справі, колегією суддів оцінюється критично і відхиляються як безпідставні, оскільки за ч.3 ст. 277 ГПК України, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Тому наведені позивачем порушення, навіть при їх наявності, не є підставою для скасування винесеного господарським судом Житомирської області рішення, тим більше, що воно базується не на запереченнях відповідача щодо позову та додаткових поясненнях третьої особи, а на фактах встановлених рішеннями судів у справах №906/116/16, №924/1148/16, які не скасовані і набрали законної сили.

Інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 234 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281, 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області у справі №906/51/18 від 29 травня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/51/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "14" вересня 2018 р.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Савченко Г.І.