КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2018 р. Справа№ 910/4818/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Власова Ю.Л.

без повідомлення учасників

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.06.2018

у справі № 910/4818/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про відшкодування 35904,99 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.04.2018 у справі №910/4818/18 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, прийнято рішення розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), та встановлено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.06.2018 у справі №910/4818/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 35904 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот чотири) грн 99 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування) та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд постановити ухвалу про відкриття апеляційного провадження, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, скаржник, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення вказав, що згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2017 винним у вчиненні ДТП 23.11.2017 по вул. Деснянській, у с. Зазим'я, Броварського району, визнано ОСОБА_2, що керував автомобілем марки "Volkswagen", д.р.н. НОМЕР_1.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4818/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон". Учасникам справи не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали запропоновано подати суду та направити іншим учасникам справи відзив на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України. Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи. Копію даної ухвали надіслано учасникам апеляційного провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем у встановлений термін подано до суду не було.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

23.11.2017 по вул. Деснянській, у с. Зазим'я, Броварського району, була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, здійснив маневр повороту ліворуч і допустив зіткнення з автомобілем марки "Volkswagen", д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідкою ДАІ про ДТП та постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2017, копії яких містяться у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "Volkswagen", д.р.н. НОМЕР_1 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 на праві власності, був під керуванням ОСОБА_2 на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 161128а7кла від 03.05.2017, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є ОСОБА_4

За умовами Договору добровільного страхування, та враховуючи, зокрема, рахунок від 25.11.2017 (40954,99 грн) та наряд-замовлення №0000-25930 (40954,99 грн) ремонтного СТО Застрахованого автомобіля, а також звіт оцінювача від 04.12.2017 з калькуляцією AUDATEX (вартість відновлювального ремонту - 44448,62 грн, значення коефіцієнту зносу у звіті відсутнє) Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у розмірі 35904,99 грн на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля. Відновлення Застрахованого автомобіля на СТО підтверджується вищевказаним нарядом-замовленням.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 35904,99 грн. Відповідно до п.10.2 Договору добровільного страхування встановлено, що франшиза (безумовна) за ризиком "збитки внаслідок ДТП" складає 0,50% від страхової суми, встановленої на відповідний період дії Договору, яка відповідно до п. 11 цього договору становить - 1010000,00 грн. Тобто, безумовна франшиза за ризиком ДТП, склала 5050,00 грн, що становить 0,50% від страхової суми.

При цьому, закон не зобов'язує страховика запитувати згоду вигодонабувача на виплату страхового відшкодування на відновлення Застрахованого автомобіля, та матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за Договором страхування заперечував проти виплати Позивачем суми страхового відшкодування на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля для відновлення останнього, та оскільки відновлення пошкодженого майна (Застрахованого автомобіля) не суперечить ані інтересам вигодонабувача, ані страхувальника за Договором; суду не доведено протилежного.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_3, автомобіля "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2, під час експлуатації останнього, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3, як особи, яка експлуатувала автомобіль "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2, на законних підставах була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) АМ/871615 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 100000 грн, франшиза - 0).

Отже, на Відповідача полісом АМ/871615 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації ОСОБА_3, автомобіля "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2, на час ДТП.

Залученими до матеріалів справи рахунком та нарядом-замовленням СТО підтверджується, що ремонт на СТО Застрахованого автомобіля фактично коштував 40954,99 грн, та Позивач на виконання умов Договору розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 35904,99 грн.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої Позивачем вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також Відповідач не спростував розраховану Позивачем суму страхового відшкодування.

Судом встановлено, що наведені у рахунку та наряді-замовленні СТО матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідках ДАІ та фотографіях пошкоджень, і Відповідачем не надано доказів протилежного.

У постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15 викладено правову позицію про те, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування Страховик набуває права зворотної вимоги до Страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України "Про страхування".

Позивачем не вчинялися заходи досудового врегулювання спору, оскільки він отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, тобто, Позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 (справа № 3-165гс14).

Позивач на підставі положень ст. 512, 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув право вимоги до відповідача в порядку суброгації.

Як зазначає Верховний Суду України в листі від 19.07.2011, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Судом встановлено, позивачем було перераховано ТОВ «Автомир», який здійснював ремонт пошкодженого транспортного засобу, грошові кошти у розмірі 35904,99 грн в якості страхового відшкодування.

Таким чином до позивача перейшло в межах суми 35904,99 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2 застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) АМ/871615 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 100000 грн, франшиза - 0).

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2 застрахована Відповідачем згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/871615, то відповідно до наведених положень Закону, обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу, покладається на відповідача.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає до уваги твердження скаржника про те, що оскільки у вчиненні ДТП винен водій ОСОБА_3 та водій ОСОБА_2 відповідач не може нести відповідальність у повному обсязі перед ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Вказане твердження є безпідставним, оскільки обов'язок ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатити страхувальнику суму страхового відшкодування передбачений Договором добровільного страхування наземного транспорту № 161128а7кла від 03.05.2017 було виконано, а отже до ПрАТ «СК «АХА Страхування» перейшло право вимоги до Відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/871615.

При цьому суд зауважує, що вина водія автомобіля марки "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2, що застрахований згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/871615, підтверджується судовим рішенням, що набуло законної сили.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу АМ/871615 та положення статей 12, 22, 29, 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду в межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (100000 грн), не більше вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля (40954,99 грн), виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (35904,99 грн), та за мінусом франшизи (0 грн), і отже в сумі 35904,99 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування".

Вищезазначені обставини свідчать про безпідставність вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", викладених у апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 у справі №910/4818/18.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 у справі №910/4818/18 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 у справі №910/4818/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4818/18.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Ю.Л. Власов