Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/582/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Андріїв Л. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " Уніка"

(вул. Саксаганського, 70-А , Голосіївський район, м. Київ, 01032)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька"

(вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018)

про стягнення заборгованості в сумі 42 802, 93 гривень,

представники сторін в судове засідання не з'явились,

У С Т А Н О В И В:

1. сторони згідно з приписами статті 120 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

2. Позивач та відповідач не скористалися передбаченим законом правом на участь повноважних представників у судовому засіданні. Про причини неявки суд не повідомили.

3. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без участі представників сторін за наявними у ній матеріалами.

4. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

5. Рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

6. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

7. У липні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі - ПрАТ "СК "Уніка") звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" (далі - ПрАТ СК "Галицька" про стягнення заборгованості у розмірі 42 802, 93 гривень.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

8. 09.07.2018, за наслідком автоматизованого розподілу справи № 909/582/18 (протокол від 05.07.2018), Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В. відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи по суті на 28.08.2018 з повідомленням учасників справи.

9. Розгляд справи відкладався. Так, розгляд справи було відкладено на 07.09.2018.

ІІІ. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, ЗАПЕРЕЧЕНЬ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. У силу приписів статті 161 Господарського процесуального кодексу України, учасниками справи подані такі заяви по суті справи: позовна заява від 07.07.2018 вх. № 9686/18; відзив на позовну заяву від 06.09.2018 вх. № 13474/18.

11. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 12.07.2017 № 011101/4600/0000429, страхового акту від 19.10.2017 № 00236777, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 16.09.2017 за участю застрахованого транспортного засобу "Фіат" (державний номер НОМЕР_1), здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 41 188, 70 гривень, як наслідок, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме до водія транспортного засобу "ЗИЛ" (державний номер НОМЕР_2), цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ СК "Галицька" за полісом АМ/3852122. Оскільки страхову виплату не здійснено позивач просить стягнути з відповідача суму останньої та 1 163, 98 гривень - інфляційних і 450, 25 гривень - 3 % річних.

12. Позиція відповідача. 06.09.2018 до суду подано відзив на позовну заяву (вх. № 13474/18). Судом встановлено, що ухвала суду від 09.07.2018 (зобов'язано відповідача в строк п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали надати відзив на позов) отримана ПрАТ СК "Галицька" 13.07.2018 (поштове повідомлення з штриховим ідентифікатором - 683), а відтак, строк для подання відзиву розпочався з 14.07.2018 та закінчився - 28.07.2018. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1 ст. 118 ГПК України). А тому, суд не бере до уваги поданий відзив, оскільки останній наданий з порушенням встановленого строку та без повідомлення причин такого порушення.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. 12.07.2017 між ПрАТ "СК "Уніка" (далі - страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" № 011101/4600/0000429, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника з володіння, користування, розпорядження транспортними засобом "Fіаt 500" (державний номер НОМЕР_1), на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

14. 16.09.2017 у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Фіат" (державний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "ЗИЛ" (державний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_4

15. Про вказану подію, яка має ознаки страхового випадку ОСОБА_3 повідомив страховика 16.09.2017.

16. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 01-18 /10 від 18.10.2017 складеного СПД Куліш О. В. вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Фіат" становить 44 982, 83 гривень, а розмір завданого збитку з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (70 %) становить 29 875, 73 гривень.

17. Згідно із рахунком від 18.09.2017 № УККЗ011475/ вартість ремонту автомобіля "Фіат" (державний номер НОМЕР_1) становить 43 023, 34 гривень.

18. Позивачем виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 41 188, 70 гривень, а саме: 41 187, 96 гривень згідно платіжного доручення від 20.10. 2017 № 043652 та 0, 74 гривень згідно платіжного доручення від 20.10.2017 № 00236777.

19. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення.

20. 07.11.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою № 20746 про відшкодування шкоди в розмірі 29 875, 73 гривень, яка отримана відповідачем 13.11.2017 та залишена останнім без відповіді та задоволення.

21. Отже, предметом даного спору є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

22. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування", за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

23. Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

24. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

25. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

26. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

27. Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

28. Як встановлено судом, позивач виплатив своєму страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 41 188, 70 гривень.

29. Отже, враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги, згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України "Про страхування" та п. 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах суми виплаченого страхового відшкодування.

30. Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

31. Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

32. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

33. Вина фізичної особи ОСОБА_4 встановлена у судовому порядку. Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу Моторного (транспортного) страхового бюро України з централізованої бази даних цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи, станом на дату ДТП, була застрахована у відповідача на підставі страхового полісу № АК/3852122.

34. Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

35. Відповідно до Полісу № АК/3852122 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 100 000, 00 гривень, а розмір франшизи - 0, 00 гривень.

36. Судом встановлено, що відповідно до звіту № 01-18/10 від 18.10.2017 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Фіат 500L", реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахування значення коефіцієнта фізичного зносу (70 %) становить 29 875, 73 гривень.

37. Отже, враховуючи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (29 875, 73 гривень), визначені полісом № АК/3852122 розміри франшизи (0, 00 грн.) та ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, за спірним страховим випадком відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 29 875, 73 гривень. Разом із цим, суд додатково звертає увагу на те, що саме про перерахування такої суми просив позивач у заяві до відповідача від 07.11.2017 № 20746.

Щодо стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 11 312, 97 гривень (41 188, 70 гривень - 29 875, 73 гривень), суд зазначає наступне.

38. У спорах, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

39. Виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, покладений Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на страховика (винної особи), у межах встановлених даним Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

40. Відтак, враховуючи положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статті 1194 Цивільного кодексу України, обов'язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахуванням франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком.

41. На підставі викладеного, суд зазначає, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

42. Отже, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та франшизи за Полісом обов'язкового страхування, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

43. Відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 11 312, 97 гривень слід відмовити з підстав, викладених вище.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

44. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1 163, 98 гривень за період лютий - червень 2018 та три відсотки річних у розмірі 450, 25 гривень за період з 13.02.2018 по 25.06.2018.

45. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

46. Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

47. Грошове зобов'язання може виникати не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

48. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

49. Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16 та постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 910/17993/15.

50. Суд, здійснивши перерахунок заявлених сум, встановив, що до стягнення підлягає 844, 28 гривень - інфляційних втрат та 326, 59 гривень - 3 % річних. В частині стягнення 319, 70 гривень - інфляційних втрат та 123, 66 гривень - трьох відсотків річних слід відмовити.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

51. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

52. Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

53. Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір у розмірі 1 278, 05 гривень суд покладає на відповідача. Судовий збір у розмірі 483, 95 гривень залишає за позивачем.

Керуючись статтями 74, 86, 129, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" про стягнення заборгованості в сумі 42 802, 93 гривень - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018, ідентифікацій код: 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (вул. Саксаганського, 70-А , Голосіївський район, м. Київ, 01032, ідентифікацій код: 20033533) - 29 875, 73 гривень - основного боргу, 844, 28 гривень - інфляційних втрат, 326, 59 гривень - 3 % річних, 1 278, 05 гривень - сплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" 11 312, 97 гривень основного боргу, 319, 70 гривень інфляційних втрат та 123, 66 гривень трьох відсотків річних - відмовити.

5. Судовий збір у розмірі 483, 95 гривень залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.09.2018

Суддя В. В. Михайлишин