ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" вересня 2018 р. Справа № 6/52-50

Суддя Кравчук А.М., розглянувши заяву

Відкритого акціонерного товариства "Рожищенська меблева фабрика"

про вжиття заходів забезпечення

у справі № 6/52-50

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Кредитпромбанк" в особі Волинської філії

до відкритого акціонерного товариства "Рожищенська меблева фабрика"

про стягнення 3 697 917, 81 грн.

встановив: 04.09.2018 року ВАТ "Рожищенська меблева фабрика" звернулося до господарського суду із скаргою на дії ДВС, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати звіт про оцінку описаних та арештованих будівель, споруд Відкритого акціонерного товариства "Рожищенська меблева фабрика", що знаходиться за адресою: Волинська обл, Рожищенський район, вул. Заньковецької, буд. 39;

- скасувати постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 56857290;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Волинській області призначити повторну експертизу із залученням Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Згідно ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Скарга обгрунтована тим, що всупереч вимогам ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України" державним виконавцем залучено до участі у виконавчому провадженні, як суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта підприємницької діяльності Обухова О.В. не на конкурсних засадах. Проведена ним оцінка є значно заниженою, необ'єктивною та незаконною.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2018 року вказану скаргу розподілено судді Слободян О.Г.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року залишено без руху скаргу ВАТ "Рожищенська меблева фабрика" на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №6/52-50; надано заявнику строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надати суду докази надіслання скарги з доданими до неї документами стягувачу - Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" (квитанція, фіскальний чек з описом вкладення до цінного листа).

10.09.2018 року на адресу суду надійшло клопотання ВАТ "Рожищенська меблева фабрика" про долучення доказів надіслання скарги на дії ВДВС ПАТ "Дельта Банк".

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Волинської області від 17.09.2018 року №01-3/140 у зв'язку з перебуванням судді Слободян О.Г. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2018 року вказану скаргу розподілено судді Кравчук А.М.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року розгляд скарги призначено на 26.09.2018 року об 11 год. 00 хв.

19.09.2018 року на адресу суду надійшла заява ВАТ "Рожищенська меблева фабрика" №б/н про вжиття заходів забезпечення шляхом заборони ВПВР ГТУЮ у Волинській області, органам та посадовим особам здійснювати заходи щодо реалізації нерухомого майна у виконавчому провадженні №56857290 до набрання рішенням суду №6/52-50 законної сили.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005 (заява № 38722/02).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/23741/17 від 04.06.2018 року, №910/23488/17 від 25.05.2018 року.

У відповідності до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В обгрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення ВАТ "Рожищенська меблева фабрика" зазначає, що на підставі спірного звіту про оцінку описаних та арештованих будівель, споруд боржника від 09.08.2018 року розпочато процедуру реалізації об'єкта оцінки. Аукціон з реалізації майна товариства призначено на 28.09.2018 року. Таким чином, рішення суду не може набрати законної сили до початку аукціону, а отже майно боржника буде безпідставно відчужено третім особам до ухвалення судового рішення у спорі щодо правомірності дій державного виконавця при проведенні оцінки нерухомого майна.

Заявник доказів на підтвердження обставин, на які посилається в заяві, зокрема, вчинення державним виконавцем дій по відповідному продажу майна боржника (постанова про призначення об'єкта оціночної діяльності, постанова про проведення аукціону з продажу майна боржника, оголошення про проведення аукціону), ймовірність такого продажу, не зазначив та не долучив.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року розгляд скарги призначено на 26.09.2018 року об 11 год. 00 хв., в той час, як аукціон з продажу майна боржника призначено на 28.09.2018 року.

Відповідно до п.1 ст. 342 скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Згідно п.1 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом чи ЗК "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, ВАТ "Рожищенська меблева фабрика" не обгрунтувало належними та допустимими доказами необхідність вжиття заходів забезпечення, оскільки до моменту проведення спірного аукціону, судове рішення (у разі його прийняття) набере законної сили.

Якщо скарга не буде вирішена по суті, скаржник не позбавлений права звернутися з заявою про забезпечення з врахуванням рішення суду за результатами судового засідання 26.09.2018 року.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9).

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно рішення КСУ №3-рп/2003 від 30.01.2003 року правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ВАТ "Рожищенська меблева фабрика" про вжиття заходів забезпечення, оскільки, скарга може бути вирішена до проведення аукціону. При цьому, судом враховано, що у разі вирішення скарги по суті відпадуть обставини, які були підставою для вжиття заходів забезпечення, вжиті заходи забезпечення скасовуються.

Господарський суд, керуючись ст. 73, 80, 136, 137, 234-235 ГПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відкритого акціонерного товариства "Рожищенська меблева фабрика" №б/н від 20.09.2018 року про вжиття заходів забезпечення відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала підписана 21.09.2018 року

Ухвали суду підлягають оскарженню відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук