РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2018 року Справа №903/261/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І. Ю. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

Державна прикордонна служба України - Макаров В. В., довіреність №84 від 24.01.2018р.,

Державне підприємство "Волиньторф" - адвокат Тертичний Ю.В., ордер ВЛ № 000050912 від 10.09.2018р.,

Луцький прикордонний загін Державної прикордонної служба України - Плеханов Ю.О., довіреність №129 від 02.05.2018р.,

прокурор, Гончар Б.С., посвідчення № 045818 від 01.02.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Луцького гарнізону на рішення господарського суду Волинської області від 18.06.2018р. (ухвалене у м. Луцьк об 10:00 год., повний текст складено 20.06.2018р.)

у справі №903/261/18 (суддя Войціховський В.А.)

за позовом Заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України

до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України

до відповідача Державного підприємства "Волиньторф"

про визнання недійсною додаткової угоди та зобов`язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:
Заступник військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувся до господарського суду з позовом від 06.04.2018р. №1263 вих-18 про визнання недійсною додаткової угоди №1-17 від 12.07.2017р. до договору №189/129-17 від 05.07.2017р. на закупівлю за державні кошти, укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та Державним підприємством "Волиньторф" про поставку торфобрикетів ДСТУ 2042-92 в кількості 300 тон на загальну суму 312 279,00 грн. та про зобов`язання Державного підприємства "Волиньторф" виконати умови договору №189/129-17 від 05.07.2017р. на закупівлю за державні кошти укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та Державним підприємством "Волиньторф" про поставку торфобрикетів ДСТУ 2042-92 в кількості 300 тон на загальну суму 312 279,00 грн. в частині до поставки 14,8 тон торфобрикету до військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.

Рішенням господарського суду Волинської області від 18.06.2018р. у справі №903/261/18 відмовлено у позові Заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача Державного підприємства "Волиньторф" про визнання недійсною додаткової угоди та зобов`язання виконати умови договору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Заступник військового прокурора Луцького гарнізону подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким визнати недійсною додаткову угоду №1-17 від 12.07.2017р. до договору №189/129-17 від 05.07.2017р. на закупівлю за державні кошти, укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та Державним підприємством "Волиньторф" про поставку торфобрикетів ДСТУ 2042-92 в кількості 300 тон на загальну суму 312 279,00 грн.; зобов`язати Державне підприємство"Волиньторф" виконати умови договору №189/129-17 від 05.07.2017р. на закупівлю за державні кошти укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та Державним підприємством "Волиньторф" про поставку торфобрикетів ДСТУ 2042-92 в кількості 300 тон на загальну суму 312 279,00 грн. в частині до поставки 14,8 тон торфобрикету до військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України. Стягнути з відповідача сплачені судові витрати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми Цивільного кодексу України, які регулюють порядок укладення, зміни господарських договорів, а також Закону України "Про публічні закупівлі".

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 652 ЦК України, оскільки в момент укладення договору поставки сторони не могли виходити з того, що зміна вартості брикетів торф`яних не настане, оскільки вона вже мала місце. Також неправильно застосовано положення п. 2 с. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", так як збільшення вартості товару допускається у разі зміни його ціни на ринку після укладення договору, про що сторони не могли знати на момент його підписання. Скаржник зазначає, що ДП "Волиньторф" було відомо про зміну середнобої ринкової вартості брикетів торф`яних на момент укладення договору 05.07.2017р.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Адміністрація Державної прикордонної служби України заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство "Волиньторф" заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор у судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в ній.

Представник Державного підприємства "Волиньторф" у судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду доводи апеляційної скарги заперечив, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України у судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду доводи апеляційної скарги заперечив, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Адміністрації Державної прикордонної служби України у судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду доводи апеляційної скарги заперечив, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.05.2017р. Державною прикордонною службою України на адресу, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України було направлено телеграму №85 "Про проведення закупівлі твердого палива" з якої вбачається, що відповідно до видатків на 2017 рік, щодо утримання структурних органів Держприкордонслужби, з метою забезпечення твердим паливом, яке використовується для забезпечення життєдіяльності підрозділів кордону на опалювальний період 2017-2018 рр. на травень місяць органам охорони сплановано проведення закупівлі твердого палива з доставкою до підрозділів, зокрема, Луцькому прикордонному загону-262 тонни та запропоновано начальникам органів охорони в терміновому порядку організувати закупівлю товарів, у відповідності до вимог наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 07.02.2017р. №5 "Про моніторинг цін під час здійснення закупівель" та інформувати управління матеріального забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення про стан цін за встановленою формою /а.с. 66/.

Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України у відповідності до положень Закону України "Про публічні закупівлі" згідно оголошеного 01.06.2017р. тендеру UA-2017-06-01-001674-b було проведено процедуру закупівлі торфобрикету ДСТУ 2042-92 ДК 021:2015:09110000-3-Тверде паливо у кількості 300 тон. Згідно оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-06-01-001674-b визначено кінцевий строк подання тендерних пропозицій-20.06.2017р., початок аукціону-21.06.2017р. /а.с. 24-25/.

Державним підприємством "Волиньторф" на адресу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України були направлені: тендерна пропозиція від 15.06.2017р. №1055 щодо участі у відкритих торгах на закупівлю торфобрикету ДСТУ 2042-92 ДК 021:2015:09110000-3-Тверде паливо, лист від 15.06.2017р. №1056 "Про відсутність підстав для відмови в участі процедури закупівлі, що визначені у ч. 1 та ч. 2 ст. 17 ЗУ "Про публічні закупівлі"", технічні вимоги, відомості про учасника ДП "Волиньторф", лист від 15.06.2017р. №1059 "Про ліцензію", проект договору на закупівлю товарів за державні кошти зі специфікацією до нього, довідка від 15.06.2017р. №1060 про досвід виконання аналогічних договорів за 2014-2016 роки /а.с. 35-51/.

За результатами оцінки електронної системи публічних закупівель "Ргоzzоrо" найбільш економічно вигідною визначена тендерна пропозиція учасника Державного підприємства "Волиньторф" з ціновою пропозицією 312 279,00 грн., та відповідно з предметом закупівлі торфобрикет ДСТУ 2042-92 ДК 021:2015:09110000-3-Тверде паливо 300 тон.

У відповідності до протоколу №23засідання тендерного комітету ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.06.2017р. визначено переможця торгів - Державне підприємство "Волиньторф" /а.с. 20-21/.

Згідно звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2017-06-01-001674-b від 05.07.2017р. було визначено, зокрема, дату укладення договору про закупівлю між замовником-Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та переможцем торгів- Державним підприємством "Волиньторф", а саме 05.07.2017р.

За наслідками проведення тендеру UA-2017-06-01-001674-b, 05 липня 2017 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (замовник) та Державним підприємством "Волиньторф" (постачальник) було укладено договір №189/129-17 на закупівлю товарів за державні кошти, згідно п. п. 1.1.-1.2. якого постачальник зобов`язався поставити замовнику у власність торфобрикет ДСТУ 2042-92 у кількості 300 тон (ДК 021:2015-09110000-3 "Тверде паливо") за ціною 1 040,93грн. за 1 тонну, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах договору.

Загальна сума договору складає 312 279,00грн., у т.ч. ПДВ-52 046,50грн. (п. 3.1. договору).

Згідно пункту 5.1. цього договору строк (термін) поставки товарів: червень-липень 2017 року.

Істотні умови цього договору не повинні змінюватися після підписання цього договору, крім випадків, визначених чинним законодавством та з урахуванням підпунктів 1.2, 5.1 5.2, 6.2 та 8.1 цього договору, а також у випадку розірвання цього договору (п. 7.7 договору).

У відповідності до пункту 10.1. даного договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017р.

Пунктом 11.1 договору визначено, що усі зміни і доповнення до договору оформлюються додатковою угодою, яка підписується сторонами і має однакову юридичну силу, крім тих змін та/або доповнень до договору в частині коригування строків та/або кількості товару, які вносяться замовником відповідно до п. 6.2. цього договору.

Договір підписано сторонами та скріплено відтисками круглої печатки господарюючих суб`єктів /а. с. 26-30/.

В подальшому, Державним підприємством "Волиньторф" було проінформовано Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України стосовно підвищення ціни на вартість торфобрикету та зміни параметрів цінового коридору, що ґрунтується на наказі Державного підприємства "Волиньторф" №205 від 23.06.2017р. "Про встановлення оптово-відпускних цін на брикети та напівбрикети торфові" та довідці Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/290 від 03.07.2017р. щодо рівня ринкових цін по Україні на брикети торфові станом на червень 2017 року /а.с. 63, 65/.

12.07.2017р. між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та Державним підприємством "Волиньторф" на підставі ч. 6 ст. 265 ГК України, ч. 1 ст. 651, ч. 1 ст. 653 та ч. 1 ст. 654 ЦК України, п. 2 ч. 4 ст. 36 ЗУ "Про публічні закупівлі" та п. 7.7. договору №189/129-17 від 05.07.2017р. було укладено Додаткову угоду №1-17 до договору №189/129-17 від 05.07.2017р. згідно пункту 1 якої сторонами було погоджено зміну ціни за тонну брикетів торф`яних по договору №189/129-17 від 05.07.2017р. та скориговано кількість товару, відтак ціна за 1 тонну брикетів торф`яних становить 1 094,93грн. з ПДВ., кількість поставки 285,2 тонни. Всі інші умови договору залишено без змін.

У відповідності до пункту 3 цієї додаткової угоди дана додаткова угода є невід`ємною частиною до договору №189/129-17 від 05.07.2017р.

Додаткова угода підписана сторонами та скріплена відтисками круглої печатки господарюючих суб`єктів /а. с. 31/.

13.07.2017р. ІНФОРМАЦІЯ_4 (військовою частиною НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на адресу Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України була направлена телеграма №146 щодо додаткової угоди на закупівлю торфобрикету з якої вбачається, що у зв`язку зі зміною ціни на закупівлю торфобрикету для потреб ІНФОРМАЦІЯ_1 була укладена додаткова угода №1-17 від 12.07.2017р. Ціна за 1 тонну торфобрикетів становить 1 094,93грн. (в т.ч. ПДВ). Кількість поставки 285,2 т. /а.с. 67/.

Наявними в матеріалах справи документами підписаною між відповідачами видатковою накладною №317 від 27.07.2017р. підтверджується, що у рамках дії договору №189/129-17 на закупівлю товарів за державні кошти від 05.07.2017р. (з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 12.07.2017р. №1-17 до договору №189/129-17 від 05.07.2017р.) відповідачем 2 на замовлення відповідача 1 було поставлено, а останнім прийнято брикети торфові кількістю 285,2045 тон на загальну суму 312 279,00грн. /а. с. 19/.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що за загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до вимог статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

На підставі договору №189/129-17 на закупівлю товарів за державні кошти від 05.07.2017р. між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (замовник) та Державним підприємством "Волиньторф" виникли правовідносини з поставки.

За змістом статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Законом України "Про публічні закупівлі" встановлюються правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини пятої цієї статті.

Аналогічна позиція міститься у роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2016 року № 3302-06/34307-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю, а саме, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, в залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобовязання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобовязані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Судом встановлено, що 12.07.2017р. між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (замовник) та Державним підприємством "Волиньторф" (постачальник) на підставі ч. 6 ст. 265 ГК України, ч.1 ст. 651, ч. 1 ст. 653, ч. 1 ст. 654 ЦК України, п.2. ч. 4. ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", п. 7.7. договору № 189/129-17 від 05.07.2017р. була укладена Додаткова угода до договору № 189/129-17 від 05.07.2017р., згідно якої сторони збільшили ціну одиниці товару в межах 10%, а саме з 1 040,93грн. за 1 тонну до 1 094,93грн. за 1 тонну та здійснили коригування кількості товару в обсязі 285,2 тонни /а.с. 32/.

Так, обґрунтовуючи необхідність укладення додаткової угоди Державним підприємством "Волиньторф" подано наказ Державного підприємства "Волиньторф" №205 від 23.06.2017р. "Про встановлення оптово-відпускних цін на брикети та напівбрикети торфові" та довідку Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/290 від 03.07.2017р. щодо рівня ринкових цін по Україні на брикети торфові станом на червень 2017 року.

З довідки Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/290 від 03.07.2017р. вбачається, що рівень ринкових цін торфобрикетів по Україні станом на червень 2017 року складає від 1900грн. до 2600грн. за тону та має незначну тенденцію підвищення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Положення про Державну службу статистики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2014р. №481, Державна служба статистики України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, одним з основних завдань якого є реалізація державної політики у сфері статистики. Держстат України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема організовує і проводить статистичні спостереження за соціально-економічними та демографічними явищами і процесами, екологічною ситуацією в Україні та її регіонах шляхом збирання форм державної статистичної звітності та проведення спеціально організованих статистичних спостережень. Утім перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приймає як належний та допустимий доказ в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України довідку Волинської торгово-промислової палати №19-22/01-3/290 від 03.07.2017р., з якої вбачається, що впродовж червня 2017 року відбулося коливання рівня ринкових цін торфобрикетів по Україні у бік збільшення.

Отже, враховуючи, що станом на червень 2017 року по Україні відбулося коливання цін у бік збільшення на ринку на торфобрикетів, то зміна ціни відбулася у межах 10 %, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" та договором 189/129-17 на закупівлю товарів за державні кошти від 05.07.2017р.; внесення змін до договору не призвело до збільшення ціни договору, тобто Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, як розпорядником бюджетних коштів не перевищено суми коштів на закупівлю товарів та не порушено інтересів держави, а укладаючи додаткову угоду до договору сторони керувалися виключно об`єктивними обставинами, що впливають на зміну ціни за одиницю товарів, та вимогами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, спеціальним законом, що регулює даний вид відносин - Закон України "Про публічні закупівлі", а також положеннями договору.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже, при укладенні договору, відповідачами досягнуто згоди з усіх його істотних умовах, включаючи предмет та ціну. Крім того п.п. 7.7., 11.1. договору передбачають порядок зміни умов договору відповідно до ст. 36 Закону та шляхом підписання додаткових угод.

Колегія суддів зазначає, що проект договору є основою для укладення договору та досягнення згоди по всіх його істотних умовам, а викладення договору в формі, що відрізняється від проекту, із дотриманням усіх істотних умов, не суперечить ні Закону, ні вимогам Замовника торгів. Проект договору не є остаточним, його положення не є вичерпними, і можуть бути доповнені і скориговані під час укладення договору з учасником-переможцем в залежності від специфіки предмету закупівлі, характеру, інших умов конкретного договору. Сторонам гарантується право вносити зміни до основних вимог та умов до договору у випадку зміни діючого цивільного, господарського законодавства і законодавства щодо закупівель за державні кошти.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено ст. 203 ЦК України, згідно з ч. ч. 1-6 якої: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В свою чергу, стаття 37 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає, що Договір про закупівлю є нікчемним у разі: його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону; його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Суд апеляційної інстації зазначає, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору під час його укладення та внесення змін до нього. Договір та додаткову угоду до нього укладено без порушення вимог, що ставляться згідно припису статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", укладено з дотриманням строків відведених на укладення відповідно до вимог Закону та тендерної документації замовника торгів, а тому відсутні підстави для визнання недійсною додаткової угоди.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта, що підставою внесення змін до договору може бути коливання цін після укладення договору, тобто в період з 05.07.2017 р. по 12.07.2017р. Оскільки збільшення цін на ринку відбулось, в тому числі і в період з дати формування тендерної документації до дати укладення договору. Можливість коригування цін врегульована ст. 36 Законом України "Про публічні закупівлі", тому в даній ситуації не є визначальною дата укладення додаткової угоди.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що ч. 2 ст. 652 ЦК України регламентує порядок зміни істотних умов договору в разі недосягнення сторонами згоди щодо їх зміни. У даній справі сторони дійшли згоди щодо зміни істотних умов договору і, як наслідок, уклали додаткову угоду до договору.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог Заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України, Державного підприємства "Волиньторф" про визнання недійсною додаткової угоди та зобов`язання виконати умови договору слід відмовити.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269-270, 273, 275-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Луцького гарнізону на рішення господарського суду Волинської області від 18.06.2018р. у справі №903/261/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 18.06.2018р. у справі №903/261/18 залишити без змін.

3. Справу №903/261/18 повернути до господарського суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" вересня 2018 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.