ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2018р. справа №905/2615/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача не зявився;
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 16.07.2018р. (повний текст підписано 17.07.2018р.) у м. Харкові
у справі №905/2615/17 (суддя Чернова О.В.)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», м. Київ в особі Донецької дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», м.Словянськ Донецької області
до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ Донецької області
про стягнення 393297,91грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», м. Київ в особі Донецької дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», м. Словянськ Донецької області (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ Донецької області (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 393297,91грн. за договором про приймання платежів за газопостачання №1/02-03 від 01.02.2003р., у тому числі:

- 255798,98грн. заборгованості з оплати наданих послуг у жовтні 2014р. - травні 2015р. з приймання платежів за спожитий природних газ у розмірі 1% від суми прийнятих платежів;

- 19184,67грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань з оплати наданих послуг у жовтні 2014р. - травні 2015р.

- 118314,26грн. інфляційної індексації на заборгованість за зобовязаннями жовтня 2014р. травня 2015р.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.11.2017р. відкрито провадження у справі №905/2615/17, а ухвалою від 18.01.2018р. визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.07.2018р. (повний текст підписано 17.07.2018р.) у справі №905/2615/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», м. Київ в особі Донецької дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» задоволені частково стягнуто з Відповідача 367731,85грн. за договором про приймання платежів за газопостачання №1/02-03 від 01.02.2003р., у тому числі: 255798,98грн. основного боргу з оплати наданих послуг у жовтні 2014р. - травні 2015р. з приймання платежів за спожитий природних газ, 19142,62грн. - 3% річних та 92790,25грн. інфляційної індексації. Також стягнуто витрати зі сплати судового збору в сумі 5516,00грн.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем свого обовязку з перерахування Позивачу комісійної винагороди на підставі договору про приймання платежів за газопостачання №1/02-03 від 01.02.2003р. за період з жовтня 2014р. по травень 2015р. Своєю чергою, частковість задоволення позовних умов була зумовлена допущенням Позивачем помилки при розрахунку заявлених сум 3% річних та інфляційної індексації, а саме:

- щодо 3% річних: невірно зазначено періоди з яких починається нарахування зазначених процентів, враховуючи семиденний строк дня пред'явлення вимог (по претензії №04/8-724 від 05.03.2015р. - зазначено період з 14.03.2015р., тоді як вказану претензію отримано Відповідачем 07.03.2015р. (повинно розраховуватися з 15.03.2015р.); за претензією №01/3-1067 від 07.04.2015р. - зазначено період з 14.04.2018р., в той час коли вказана претензія отримана Відповідачем 07.04.2018р. (повинно розраховуватися з 15.04.2015р.); за претензією №04/8-3095 від 06.11.2015р. - зазначено період з 18.11.2015р., тоді як вказану претензію отримано Відповідачем лише 11.11.2015р. (повинно розраховуватися з 19.11.2015р.).

- щодо інфляційної індексації: період розрахунку Позивача за кожною претензією не відповідає приписам п.3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. (індекс інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж).

Окрім того, місцевим судом було відмовлено у задоволені заяви Відповідача про застосування строку позовної давності, викладену у відзиві №15/1-2864 від 07.12.2017р./заяві №15/1-2865 від 07.12.2017р., оскільки на момент подання позовної заяви в розглядуваній справі (14.11.2017р. згідно штампу вхідної кореспонденції Господарського суду Донецької області) строк позовної давності за вимогою про стягнення з Відповідача заборгованості, враховуючи переривання строку позовної давності через підписання актів звірки взаємних розрахунків від 01.05.2015р. (згідно якого Відповідач має заборгованість перед Позивачем в розмірі 249643,87грн.), від 31.10.2015р., від 02.03.2017р. та від 31.10.2017р. (згідно яких заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 255798,08грн.), не сплив.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 16.07.2018р. у справі №905/2615/17 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- безпідставну відмову суду у застосуванні до вимог про стягнення з Відповідача основної заборгованості (здійснених на неї нарахувань) строку позовної давності, оскільки договір №1/02-03 від 01.02.2003р. припинив свою дію 31.12.2003р.;

- помилковий висновок суду про те, що факт наявності договірних відносин між сторонами також підтверджується листом №406 від 22.05.2015р. (номер листа вказаний судом в оскаржуваному рішенні з помилкою «№460», замість необхідного «№406»), враховуючи, що в світлі ст.638 Цивільного кодексу України графік погашення заборгованості за означеним листом сторонами не укладено.

- посилання суду на акти звірки взаємних розрахунків, як на визнання Відповідачем своєї заборгованості, також є безпідставними, оскільки останні (акти звірки взаємних розрахунків) не є зведеним бухгалтерським регістром та первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зазначаю при цьому, що повноваження посадових осіб з обох сторін на підписання означених актів судом встановлено не було.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7. Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» в особі Донецької дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення, зазначаючи, що:

- на момент подання позовної заяви до суду строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості не сплив, оскільки між сторонами були підписані акти звірки взаєморозрахунків від 01.05.2015р. (згідно якого Відповідач має заборгованість перед Позивачем в розмірі 249643,87грн.), від 31.10.2015р., від 02.03.2017р. та від 31.10.2017р. (згідно яких заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 255798,08грн.), що свідчать про переривання строку позовної давності в розумінні ст.264 Цивільного кодексу України.

- надані Позивачем та підписані Відповідачем акти приймання-здачі виконаних робіт про надані послуги у жовтні 2014р. - травні 2015р. з приймання платежів за спожитий природних газ, свідчать про укладення між сторонами договору про надання послуг у спрощений спосіб та зумовлює виникнення у Відповідача обовязку з оплати таких наданих послуг.

- судом було обґрунтовано стягнуто з Відповідача інфляційної індексації саме в сумі 92790,25грн., враховуючи невірно визначений Позивачем період розрахунку.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. Відповідно до ч.1 ст.253 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

9. Указом Президента України №454/217 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (набрання чинності 16.01.2018р. з публікацією в Офіційному віснику України №5 за 2018р.) постановлено ліквідувати, утому числі Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

10. Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць),та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Наразі, відповідної публікації про початок роботи Східного апеляційного господарського суду на момент прийняття цієї постанови здійснено не було.

11. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 09.08.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_5

12. Ухвалою від 14.08.2018р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/2615/17, а ухвалою від 04.09.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 19.09.2018р. о 14.25 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду, обізнаність яких про що підтверджується поверненням рекомендованих повідомлень про вручення ухвали суду (а.с.а.с.122-124 т.2) з відмітками про її отримання.

13. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018р., враховуючи приписи ч.10 ст.32 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з перебування судді Черноти Л.Ф. у відпустці, її у складі колегії було замінено на суддю Стойку О.В.

14. Враховуючи викладене в п.п.8-13 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Донецького апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

15. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

16. У судовому засіданні 19.09.2018р. уповноважені представники учасників справи, попри вжиття заходів з належного повідомлення про час і місце судового розгляду, без пояснення причин не зявились, що, за висновком судової колегії, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, зважаючи на достатність матеріалів і не визнання їх явки обовязковою.

17. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

18. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 01.02.20103р. між Артемівським вузлом звязку (зараз - Центр поштового звязку №2 Донецької дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта») та Артемівським управлінням по газопостачання та газифікації (зараз Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз») укладено договір про приймання платежів за газопостачання №1/02-03 (договір а.с.24 т.1), відповідно до п.1. розділу 1 якого, Вузол звязку зобовязується проводити прийом платежів на користь Відповідача за газопостачання від населення через відділення звязку. Приймання платежів проводиться всіма відділами звязку за типовими платіжними документами заповненими платниками. Бланки платіжних документів платників забезпечує Відповідач. (п.1 розділу 2 договору).

19. Згідно з п.2 розділу 2 договору, в редакції додаткової угоди №2 від 03.02.2005р. (а.с.27 т.1), за виконання робіт з прийому платежів Відповідач сплачує Позивачу комісійну винагороду у розмірі 0,5% від суми платежу.

У подальшому, листом №02/7-1426 від 08.04.2008р. (а.с.23 т.1) Позивач повідомив про підвищення винагороди до 1% з 01.04.2008р. за кожен платіж. Означений розмір винагороди Позивача був узгоджений сторонами в протоколі погодження вільних цін (тарифів) на товари (роботи, послуги) (а.с.24 т.1).

20. Сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди до договору, а саме: б/н від 01.02.2003р., №2 від 03.02.2015р. №3 від 21.11.2005р., №5/с від 26.02.2007р. (а.с.а.с.16, 17 ,19 ,21 т.1). Так, додатковою угодою №3 від 21.11.2005р. та додатковою угодою №5/с від 26.02.2007р. до договору, сторонами було узгоджено перелік рахунків Відповідача, на які Позивач зобовязується здійснювати приймання та перерахування платежів.

Окрім того, 15.03.2007р. сторони уклали угоду про внесення змін до додаткової угоди №5/с від 26.02.2007р. щодо заміни найменування Позивача з Артемівського вузлу звязку на Центр поштового звязку №2 Донецької дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта».

Відповідно до Положення про Донецьку дирекцію Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», місцевим судом встановлено, що Центр поштового звязку №2 є безбалансовим виробничим підрозділом Донецької дирекції Позивача. (а.с.115 т.1).

21. Листом №970 від 30.06.2011р. (а.с.26 т.1) Відповідач повідомив Позивача про зміну свого найменування з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

22. У п.1 розділу 3 договору №1/02-03 від 01.02.2003р. сторони погодили, що даний договір вступає в силу з 01.02.2003р. та діє до 31.12.2003р. Так, судом першої інстанції встановлено, що строк дії означеного договору припинено 31.12.2003р., між тим, враховуючи надання Позивачем за період з жовтня 2014р. по травень 2015р. Відповідачу послуги з приймання платежів від населення за природний газ, між сторонами укладений договір надання послуг у спрощений спосіб, про що також свідчить прийняття послуг з боку Відповідача (підписані акти приймання-здачі виконаних робіт).

23. Так, з матеріалів справи вбачається, що з посиланням на договір №1/02-03 від 01.02.2003р., Позивачем за період з жовтня 2014р. по травень 2015р. надано Відповідачу послуги з приймання платежів від населення за природний газ на загальну суму 255798,98грн., що підтверджується наступними актами виконаних робіт:

- №32 від 31.10.2014р. на суму 18458,74грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 1845873,72грн. - а.с.18 т.1);

- №33 від 31.10.2014р. на суму 9,54грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 954,45грн. - а.с.19 т.1);

- №40 від 31.12.2014р. на суму 19,09грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 1908,90грн. - а.с.31 т.1);

- №41 від 31.12.2014р. на суму 48554,78грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 4855477,92грн. - а.с.32 т.1);

- №44 від 30.01.2015р. на суму 43773,15грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 4377314,88грн. - а.с.34 т.1);

- №1 від 28.02.2015р. на суму 43846,37грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 4384636,83грн. - а.с.36 т.1);

- №2 від 28.02.2015р. на суму 3,01грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 301,19грн. - а.с.37 т.1);

- №7 від 31.03.2015р. на суму 55072,16грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 5507215,75грн. - а.с.39 т.1);

- №10 від 30.04.2015р. на суму 39907,03грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 3990702,78грн. - а.с.41 т.1);

- №11 від 29.05.2015р. на суму 6155,11грн. (перераховано Відповідачу платежів, що підлягають комісійній винагороді, на загальну суму 615511,19грн. - а.с.43 т.1).

Означені акти виконаних робіт підписані обома сторонами без заперечень та зауважень.

24. Також Позивачем до матеріалів справи були залучені рахунки-фактури за надані послуги, з приміткою «комісійна винагорода за прийняті платежі від населення за природний газ», а саме:

- №228 від 10.11.2014р. на суму 18458,74грн. та 9,54грн. (а.с.27 т.1);

- №4 від 05.01.2015р. на суму 48554,78грн. та 19,09грн. (а.с.30 т.1);

- №42 від 04.02.2015р. на суму 43773,15р. (а.с.33 т.1);

- №54 від 03.03.2015р. на суму 43846,37грн. та 3,01грн. (а.с.35 т.1);

- №38 від 08.04.2015р. на суму 55072,16грн. (а.с.38 т.1);

- №131 від 18.05.2015р. на суму 39907,03грн. (а.с.40 т.1);

- №153 від 10.06.2015р. на суму 6155,11грн. (а.с.42 т.1);

23. Претензією №04/8-724 від 05.03.2015р. (а.с.44 т.1) Позивач звернувся до нього з вимогою сплатити борг за договором №1/2 від 01.02.2003р. в розмірі 154664,68грн. (станом на 01.03.2015р.). Отримано Відповідачем 07.03.2015р.

24. Листом №01/3-1067 від 07.04.2015р. (а.с.45 т.1) Позивач повідомив Відповідача про наявність у останнього станом на 01.04.2015р. заборгованості за договором №1/2 від 01.02.2003р. у розмірі 209736,84грн. та зазначив, що в разі несплати ним заборгованості, з 01.05.2015р. договір буде вважатися розірваним. Отримано Відповідачем 07.04.2015р.

Крім цього, сума означеної заборгованості була узгоджена в акті звірки взаєморозрахунків (а.с.46 т.1) від 01.04.2015р.

25. Окрім того, сторонами на підтвердження існування заборгованості було підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.05.2015р. (а.с.48 т.1), в якому Відповідач визнав існування боргу перед Позивачем за договором №1/2 від 01.02.2003р. на суму 249643,87грн.

26. Листом №406 від 22.05.2015р. (а.с.52 т.1) Відповідач звернувся до Позивача з повідомленням про розірвання договору №1/02-03 від 01.02.2003р. та повідомив, що зобовязання в розмірі 249643,87грн. будуть виконані відповідно до графіку погодженому з Донецькою дирекцією Державного підприємства «Укрпошта».

27. 06.11.2015р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою №04/8-3095 (а.с.47 т.1) про перерахування заборгованості за договором №1/02-03 від 01.02.2003р. в розмірі 255798,98грн. протягом 7 днів, яку отримано Відповідачем 11.11.2015р.

28. Згодом, сума заборгованості була узгоджена в актах звірки взаєморозрахунків станом на 31.10.2015р. (а.с.49 т.1), станом на 02.03.2017р. (а.с.50 т.1) та станом на 31.10.2017р. (а.с.55 т.2)

Означені акти звірки взаєморозрахунків (як і акти, зазначені в п.п.24, 25 цієї постанови) були підписані та скріплені печатками підприємства з боку Позивача начальником/в.о. начальника та головним бухгалтером, а з боку Відповідача начальником підприємства та головним бухгалтером, акт від 31.10.2017р. виключно головними бухгалтерами підприємств.

29. Вказані в п.п.18-28 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються, так само, як і встановлена місцевим судом обставина нездійснення Відповідачем своєчасної оплати вартості наданих Позивачем протягом жовтня 2014р. - травня 2015р послуг з приймання платежів за спожитий природних газ у розмірі 1% від суми прийнятих платежів (в сумі 255798,98грн.), що стало підставою для звернення останнього до господарського суду з вимогами про стягнення означеної суми заборгованості, нарахувавши на неї суми 3% річних та інфляційної індексації.

30. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів законодавства, що регулюють правовідносини з надання послуг.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

31. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

32. Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання порушених грошових зобов'язань з оплати комісійної винагороди в розмірі 255798,98грн. за надані в жовтні 2014р. - травні 2015р. послуги з приймання платежів від населення, на підставі актів виконаних робіт №32 від 31.10.2014р., №33 від 31.10.2014р., №40 від 31.12.2014р., №41 від 31.12.2014р., №44 від 30.01.2015р., №1 від 28.02.2015р., №2 від 28.02.2015р., №7 від 31.03.2015р., №10 від 30.04.2015р., №11 від 29.05.2015р. та нарахованих на суму прострочених грошових зобовязань 3% річних та інфляційної індексації.

33. Беручи до уваги правову природу виниклих між сторонами правовідносин, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

34. Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду, що укладений між сторонами договір про приймання платежів за газопостачання №1/02-03 від 01.02.2003р. припинив свою дію в силу п.1 розділу 3 означеного договору саме 31.12.2003р., враховую відсутність в означеному договорі умов про можливість пролонгації такого договору, як і відповідних угод про це сторін в матеріалах справи.

35. Втім, проведення Позивачем прийому платежів на користь Відповідача за газопостачання від населення через відділення звязку, зокрема, у спірний період з жовтня 2014р. по травень 2015р. (тобто через певний період після припинення договору), можна кваліфікувати як фактичні (укладені спрощеним способом, передбаченим ч.1 ст.181 Господарського кодексу України) договірні правовідносини з надання послуг, які приймалися без застережень Відповідачем, є належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених такими правовідносинами кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

36. Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, при цьому ст.903 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок з оплати наданих послуг, в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

37. Посилання сторін у підписаних ними актах за спірний період на договір №1/02-03 від 01.02.2003р. не відновлює його дії за змістом ч.7 ст.180 Господарського кодексу України та ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України, адже продовження строку дії договору як зміна його умов відповідно до ч.1 ст.653 цього Кодексу вимагає існування (дію) змінюваного договору на момент запровадження змін (пролонгації).

Водночас, таке посилання зумовлює визначеність щодо розуміння сторонами умов їх правовідносин впродовж спірного періоду, зокрема щодо оплачуваності наданих послуг.

38. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

39. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у разі невизначеності такого строку (як в даному випадку), то в семиденний строк з моменту предявлення вимоги (ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України)

40.Приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

41. Враховуючи викладене, Відповідач, який отримав вимогу про оплату №04/8-3095 від 06.11.2015р.(п.27 цієї постанови) не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення своєчасного розрахунку в сумі 255798,98грн. за надані Позивачем послуги протягом жовтня 2014р. - травня 2015р з приймання платежів за спожитий природних газ у розмірі 1% від суми прийнятих платежів (комісійної винагороди) відповідно до підписаних актів виконаних робіт №32 від 31.10.2014р., №33 від 31.10.2014р., №40 від 31.12.2014р., №41 від 31.12.2014р., №44 від 30.01.2015р., №1 від 28.02.2015р., №2 від 28.02.2015р., №7 від 31.03.2015р., №10 від 30.04.2015р., №11 від 29.05.2015р.

42. Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, матеріали справи не містять доказів такого виконання грошового зобовязання Відповідачем або припинення цього зобовязання у будь-який інший передбачений діючим законодавством спосіб.

43. Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов'язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу з восьмого дня після предявлення вимоги.

44. З огляду на викладене в п.п.34 - 37 цієї постанови, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності матеріалами справи факту існування між сторонами договірних відносин, при цьому, посиланням Відповідача на не укладення графіку погашення заборгованості листом №406 від 22.05.2015р. взагалі не має відношення до предмету доказування стосовно наявності договірних відносин впродовж спірного періоду.

45. Також колегія суддів зазначає, що акти звірки взаєморозрахунків підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємства (п.28 постанови), про що також було зазначено в оскаржуваному рішенні суду, що робить доводи апеляційної скарги в цій частині юридично неспроможними. При цьому, Відповідачем не доведено та матеріали справи не містять доказів відсутності в означених осіб повноважень, зокрема, щодо підписання актів взаєморозрахунків, факт чого (підписання) впливає виключно на можливість твердження про визнання останнім (Відповідачем) свого зобовязання, тому посилання на те, що акти звірки взаєморозрахунків не є зведеним бухгалтерським регістром та первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», також є недоречним, адже факт надання/прийняття послуг опосередковується актами виконаних робіт (п.23 цієї постанови), які і є первинними документами.

При цьому, судова колегія додатково зауважує про наявність повноважень у головного бухгалтера на підписання актів звірки взаєморозрахунків, який відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» веде весь бухгалтерський облік на підприємстві та організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, що цілком узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2018р. у справі №910/17344/17.

46. З приводу доводів апелянта щодо безпідставної відмови суду у застосуванні до вимог про стягнення з Відповідача заборгованості в сумі 255798,98грн. строку позовної давності, апеляційний суд зазначає наступне:

46.1. Відповідно до приписів ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 цього Кодексу).

За правилами ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права та згідно ч.1 ст.264 цього Кодексу переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір (пп.4.4.1 п.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013р.)

46.2. Так, виходячи з дати звернення з позовною заявою до суду (14.11.2017р. згідно штампу вхідної кореспонденції Господарського суду Донецької області) та підписання сторонами актів звірки взаємних розрахунків, останній від 31.10.2017р. (враховуючи викладене в п.39 означеної постанови), строк позовної давності щодо стягнення з Відповідача заборгованості в розглядуваному випадку перервався та почав свій перебіг заново, що зумовлює погодження з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені заяви Відповідача про застосування такого строку позовної давності.

47. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних та інфляційної індексації, стягнення яких в межах означеної справи сторонами окремо не оскаржується.

49. Так, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 16.07.2018р. (повний текст підписано 17.07.2018р.) у справі №905/2615/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 16.07.2018р. (повний текст підписано 17.07.2018р.) у справі №905/2615/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ Донецької області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 19.09.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 20.09.2018р.

Головуючий, суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірн.: 1,2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСДО

Надіслано судом до ЄДРСР 20.09.2018р.