ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.09.2018 Справа № 908/1771/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни, розглянувши матеріали позовної заяви №131-4713-18 від 03.09.2018 (вх. № 1911/08-07/18 від 05.09.2018) заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 (вул. Залізнична, 17, м. Запоріжжя, 69002) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, -

позивача: Запорізької міської ради (просп. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105)

до відповідача-1: Запорізького комунального автотранспортного підприємства 082801 «Комунсантрансекологія» (вул. Іванова, 99, м. Запоріжжя, 69068)

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя» (вул. Іванова, 99, м. Запоріжжя, 69068)

про визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту

ВСТАНОВИВ:

05.09.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - позивача: Запорізької міської ради до відповідача-1: Запорізького комунального автотранспортного підприємства 082801 «Комунсантрансекологія», до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя», про визнання недійсним договору від 30.03.2018 про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки кадастровий номер №:07:052:0016 площею 47,0707 га, що знаходиться за адресою: вул. Базова, 10в, м. Запоріжжя, укладеного між відповідачами та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.03.2018, номер запису про речове право: 25592622.

Підставою для звернення з позовом зазначено укладення сторонами удаваного правочину про встановлення земельного сервітуту, який по суті є договором оренди землі. Прокурор посилається на те, що вказаний договір укладений сторонами з порушенням процедури укладення договору оренди землі та за відсутності відповідного рішення власника земельної ділянки, що є підставою для визнання спірного договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2018 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

До вирішення судом питання про прийняття позовної заяви до розгляду від Запорізької міської ради, яка зазначена прокурором позивачем за даним позовом, надійшла заява про повернення прокурору позовної заяви на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України. В обґрунтування поданої заяви Запорізька міська рада зазначає про відсутність підстав для звернення прокурора до суду з даним позовом, оскільки Запорізька міська рада має намір вирішувати питання захисту своїх прав самостійно і прокурором всупереч вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не надано жодного доказу на підтвердження своєї позиції щодо нездійснення або неналежного здійснення цих повноважень Запорізькою міською радою.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 16, ст. 181 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» Запорізька міська рада як орган місцевого самоврядування є юридичною особою, яка наділяється цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діє самостійно і несе відповідальність за свою діяльність відповідно до закону; може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації її повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Тобто Запорізька міська рада вправі звертатися до суду за захистом самостійно.

У ч. 5 ст. 162 ГПК України зазначено, що в разі пред’явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Частиною 3 статті 53 ГПК України встановлено, що прокурор звертається до суду з позовною заявою у визначених законом випадках.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII в редакції Закону від 02.07.2015 № 578-VIII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Так, згідно з вимогами ч. 4 ст. 23 вказаного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов’язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб’єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб’єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб’єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб’єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Викладене свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Аби інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Суд зазначає, що «не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб'єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб'єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В позовній заяві в якості підстав для представництва інтересів держави прокурором зазначено, що Запорізька міська рада, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, не здійснює захист порушених інтересів держави. Разом із тим, в позовній заяві не наведено обставин та доказів, які свідчать про те, що на момент звернення прокурора до суду з цим позовом Запорізькій міській раді було відомо про укладення спірного правочину та порушення у зв’язку з його укладанням інтересів держави. Зокрема, прокурором не надано звернень до Запорізької міської ради з приводу врегулювання відповідачами питання користування земельною ділянкою, укладання відповідачами спірного правочину. Не з’ясована правова позиція Запорізької міської ради щодо подання прокурором позову в інтересах держави в особі Запорізької міської ради. До позову додано лише повідомлення прокурора на адресу Запорізької міської ради про звернення до суду з цим позовом, тобто вже по факту звернення прокурора до суду.

Виявлені судом недоліки позовної заяви є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Для усунення недоліків позовної заяви прокурору необхідно надати докази встановлення прокурором наявності підстав для представництва відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, докази на підтвердження нездійснення або неналежного здійснення Запорізькою міською радою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Керуючись ст. ст. 176, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву №131-4713-18 від 03.09.2018 (вх. № 1911/08-07/18 від 05.09.2018) заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, – Запорізької міської ради залишити без руху.

2. Прокурору усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- надати докази встановлення прокурором наявності підстав для представництва відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема, докази на підтвердження нездійснення або неналежного здійснення Запорізькою міською радою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

3. Роз'яснити прокурору, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набрала законної сили 13.09.2018 та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Федорова