ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року

Справа № 912/1865/18

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С, розглянув в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №912/1865/18

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Юридично-консалтингова компанія "Астрея"

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Завод з виробництва ядерного палива"

про стягнення 406 900,83 грн.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Юридично-консалтингова компанія "Астрея" до приватного акціонерного товариства "Завод з виробництва ядерного палива" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті послуг за договором про надання послуг правового обслуговування фінансово-господарської діяльності у розмірі 328 552,85 грн., інфляційних збитків у розмірі 42 035,60 грн., 3% річних у розмірі 10 490,00 грн., пені у розмірі 17 702,66 грн., штрафу у розмірі 8 119,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору на надання послуг правового обслуговування фінансово-господарської діяльності від 01.03.2016 № 01/03/16.

Ухвалою від 27.07.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/1865/18, клопотання позивача про розгляд справи №912/1865/18 в порядку спрощеного позовного провадження задовольнив, постановив розглядати справу №912/1865/18 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

20.08.2018, з порушенням стоку, встановленим в ухвалі про відкриття провадження у справі на електронну адресу суду від приватного акціонерного товариства "Завод з виробництва ядерного палива" надійшов відзив на позовну заяву №43 від 20.08.2018, який не містить електронного цифрового підпису відповідача (а.с. 81-88).

Згідно пп.1.5.17. п. 1.5. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Враховуючи викладене, господарський суд залишає відзив відповідача, який надійшов на електронну адресу суду без електронного цифрового підпису заявника, без розгляду.

Разом тим, 27.08.2018 на адресу суду від приватного акціонерного товариства "Завод з виробництва ядерного палива" з пропуском строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, що підтверджується реєстром рекомендованих відправлень Господарського суду Кіровоградської області та роздруківкою з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", згідно яких відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у даній справі 02.08.2018 (а.с. 89-91), відзив №43 від 20.08.2018 згідно поштового штампа відповідачем відправлений 22.08.2018 та надійшов до суду фактично 27.08.2018. При цьому відповідачем в даній заяві по суті справи не зазначає про поважність причин пропуску подання такої заяви, не містить відзив також й клопотання щодо продовження встановленого судом процесуального строку на його подання (а.с. 92 -93).

Ухвалою про відкриття провадження у справі судом встановлено судом строк для подання відзиву до 13.08.2018, а отже відповідач мав подати відзив не підніше визначеної судом дати. Однак відповідач відправив відзив лише 22.08.2018, а отже з пропуском встановленого судом строку, без зазначення поважних причин пропуску ним строку та відповідного клопотання про його поновлення.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги та документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

За приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на вищевикладені приписи процесуального закону, господарський суд залишає поданий 27.08.2018 відзив відповідача без розгляду та вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 80).

Як визначено ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вирішує спір за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, господарський суд встановив наступні обставини.

01.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридично-консалтинговою компанією "Астрея" (далі - ТОВ "ЮКК "Астрея", Юридична компанія), та приватним акціонерним товариством "Завод з виробництва ядерного палива" (далі - ПрАТ "Завод з виробництва ядерного палива", Клієнт) укладено договір №01/03/16 на надання послуг правового обслуговування фінансово-господарської діяльності (далі - Договір, а.с. 12-14).

Відповідно до умов п. 1.1 розділу 1 Договору юридична компанія здійснює правове обслуговування фінансово-господарської діяльності Клієнта, в тому числі шляхом надання наступних послуг: правового забезпечення фінансово-господарської та зовнішньоекономічної діяльності клієнта; представництво інтересів клієнта за його дорученням в судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, в інших державних та недержавних органах в господарських, цивільних, кримінальних, адміністративних справах; надання консультацій, висновків, довідок та роз'яснень з юридичних питань, що стосуються фінансово-господарської діяльності Клієнта; представництво інтересів Клієнта, захист його прав та законних інтересів в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в організаціях, установах, перед громадянами; складання заяв, скарг, договорів та інших документів правового характеру; підготовка по заявці Клієнта методичних рекомендацій відносно застосування норм діючого законодавства при здійсненні Клієнтом фінансово-господарської, надання інших видів юридичних послуг, що не заборонені діючим законодавством України.

Також, пунктом 2.3 розділу 2 Договору сторонами було досягнуто згоди, що представлення інтересів клієнта в державних органах, установах, організаціях, на підприємствах різної форми власності, перед громадянами, в судах загальної юрисдикції, в господарських судах, адміністративних судах виникає в Юридичної компанії з моменту підписання Сторонами в кожному окремому випадку додаткової угоди з зазначенням умов участі Юридичної компанії по виконанню такого доручення, розміру та порядку оплати винагороди у зв'язку з виконання Юридичною Компанією такого доручення, що є додатковим до винагороди, визначеної п.4.1 Договору, порядок відшкодування Клієнтом витрат Юридичною компанією. Відповідно до п. 2.5, 2.6 розділу 2 Договору Юридична Компанія зобов'язана інформувати Клієнта про виникнення додаткових витрат, не передбачених в додаткових угодах, відповідно до п. 2.3 Договору; невиконання Юридичною Компанією умов п. 2.5 Договору звільняє Клієнта від зобов'язань по відшкодуванню Юридичною компанією додаткових витрат, не передбачених в додаткових угодах, згідно п. 2.3 Договору.

Розділ 3 Договору визначає обов'язки сторін. Так, до обов'язків Юридичної Компанії належить надання Клієнту послуг, передбачені в п.1.1 Договору, в повному обсязі та своєчасно, виконання належним чином всіх інших зобов'язань, передбачених даним Договором та додатковими угодами до нього (п. 3.1. розділу 3 Договору); Клієнт зобов'язаний: надати Юридичній Компанії своєчасно та в повному об'ємі всі документи та інформацію, що стосується предмета даного Договору (п.п. 3.2.1 п. 3.2 розділу 3 Договору), інформувати Юридичну Компанію про можливі або наявні перепони при вирішенні та розгляді спорів, підготовки висновку та процесуальних документів (п.п. 3.2.2. п. 3.2 розділу 3 Договору), проводити виплату винагороди, в тому числі, додаткової винагороди, за надані послуги у розмірах та порядку, згідно розділу 4 даного Договору та додаткових угод до нього (п.п. 3.2.3 п. 3.2 розділу 3 Договору), виконувати належним чином всі інші зобов'язання, передбачені Договором (п.п. 3.2.4 п. 3.2 розділу 3 Договору).

Розділ 4 Договору визначає порядок оплати.

Так, відповідно п. 4.1 розділу 4 Договору розмір винагороди Юридичної Компанії за надані послуги Клієнту за даним Договором складає щомісячно 9 800, 00 грн., ПДВ не передбачено (єдиний податок 3 категорія - ставка 5%)

Згідно п. 4.2 розділу 4 оплата винагороди в розмірі, вказаному в п.4.1. розділу 4 Договору здійснюється Клієнтом не пізніше 10 днів з моменту підписання Акту прийому-передачі наданих послуг в безготівковій формі шляхом перерахунку коштів на рахунок Юридичної Компанії, вказаний в розділі 10 даного Договору, або іншим, не забороненим законодавством способом.

Оплата додаткової винагороди, а також відшкодування пов'язаних і виконанням доручень Клієнта витрат, здійснюється Клієнтом на користь Юридичної Компанії в порядку та розмірах, визначених в додатковій угоді, що укладається Сторонами в кожному окремому випадку, згідно п. 2.3 даного Договору. Щомісячно, в останній день поточного місяця, сторони складають акт про надані послуги за поточний місяць (п.п. 4.3, п. 4.4 розділу 4 Договору).

Розділ 6 визначає відповідальність сторін.

Так, відповідно до п. 6.1 розділу 6 Договору за невиконання чи неналежне виконання умов даного Договору Сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

Згідно п. 6.2 розділу 6 Договору у разі надання Клієнтом інформації не в повному об'ємі, у викривленій формі чи такій, що не відповідає дійсності, а також у разі не виконання Клієнтом п.3.2.2. даного Договору, Юридична Компанія звільняється від відповідальності по даному Договору, в тому числі від відповідальності у зв'язку з можливими негативними наслідками використання такої інформації.

За п. 6.3. Юридична Компанія звільняється від відповідальності у разі, якщо запропоноване вирішення питання не було прийнято Клієнтом.

Відповідно до п. 6.4. у разі невиконання, чи неналежного виконання зобов'язань по оплаті Юридична Компанія, вправі призупинити надання послуг по даному Договору із звільненням її від відповідальності до повного погашення Клієнтом своїх грошових зобов'язань. В даному випадку Юридична Компанія зобов'язана невідкладно (протягом 2 (двох) робочих днів) у письмовій формі (по факсу) інформувати Клієнта про призупинення надання послуг.

Відповідно до п. 8.1. розділу 8 даний Договір вступає в силу з моменту підписання, діє до 31.12.2016 року та може бути розірваний Сторонами достроково у наступних випадках:

- за згодою Сторін;

- за рішенням суду (господарського суду);

- у разі припинення дії даного Договору Сторони не звільняються від зобов'язань, що виникли до моменту його припинення.

Договір підписано посадовими особами Сторін та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до додаткової угоди № 5 до Договору від 28.12.2016 сторони, шляхом внесення змін до Договору, продовжили строк його дії до 30.06.2018 (а.с. 14, зі зв.); згідно додаткової угоди №9 від 02.06.2017 сторони, шляхом внесення змін до Договору, продовжили строк його дії до 31.12.2017 (а.с. 15), додатковою угодою №14 від 29.12.2017, шляхом внесення змін до Договору, сторони продовжили строк його дії до 30.06.2018 та виклали п. 4.1 розділу 4 Договору в наступній редакції - "розмір винагороди Юридичної Компанії за надані послуги Клієнту за даним Договором складає щомісячно 12 500, 00 грн., ПДВ не передбачено (єдиний податок 3 категорія - ставка 5%)" (а.с. 15 зі зв.), відповідно до додаткової угоди №15 від 27.06.2018 до Договору сторони продовжили строк його дії до 31.12.2018 (а.с. 16).

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу передбачені Договором послуги, що підтверджується відповідними актами прийому - передачі наданих послуг (далі - Акти) від 31.03.2016 на суму 9800, 00 грн., від 29.04.2016 на суму 9 800, 00 грн., від 31.05.2016 на суму 9800, 00 грн., від 29.06.2016 на суму 11 178,00 грн., від 29.07.2016 на суму 9 800,00 грн., від 31.08.2016 на суму 9 800, 00 грн., від 30.09.2016 на суму 11 315,80 грн., від 31.10.2016 на суму 9800, 00 грн., від 30.11.2016 на суму 9 800,00 грн., від 30.12.2016 на суму 9 800,00 грн., від 31.01.2017 на суму 9 800,00 грн., від 28.02.2017 на суму 9 800, 00 грн., від 31.03.2017 на суму 9 800, 00 грн., від 28.04.2017 на суму 32 702, 00 грн., від 31.05.2017 на суму 9 800,00 грн., від 30.06.2017 на суму 11 362,00 грн., від 31.07.2017 на суму 10 496,00 грн., від 31.08.2017 на суму 9 800, 00 грн., від 29.09.2017 на суму 9800, 00 грн., від 31.10.2017 на суму 9 800, 00 грн., від 30.11.2017 на суму 15 280,00 грн., від 29.12.2017 на суму 9 800,00 грн., від 31.01.2018 на суму 12 500,00 грн., від 28.02.2018 на суму 12 500, 00 грн., від 30.03.2018 на суму 12 500,00 грн., від 26.04.2018 на суму 12 500,00 грн., від 31.05.2018 на суму 12 500,00 грн., 27.06.2018 на суму 12 500,00 грн. (а.с. 17-44).

Вказані акти складаються із сум щомісячної винагороди, розмір якої встановлено умовами Договору та додатковою угодою до нього, а також додаткових витрат, пов'язаних з виконанням Юридичною компанією доручень Клієнта, підписані посадовими особами позивача та відповідача та скріплені печатками обох підприємств.

Позивачем за період з березня 2016 по червень 2018 в рахунок виконання зобов'язань за Договором заборгованість за надані послуги склала 328 552, 85 грн.

Відповідно до акту взаємних розрахунків, підписаний обома сторонами, станом на 01.06.2018 заборгованість відповідача за Договором становить 316 052,85 грн. (а.с. 45).

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач направив на адресу відповідача претензію №06/07 від 06.07.2018 про сплату заборгованості та штрафних санкцій в добровільному порядку (а.с. 46-47), на яку відповідач надав відповідь №40 від 11.07.2018, відповідно до змісту якої визнав за собою заборгованість внаслідок невиконання взятих на себе зобов'язань за Договором, однак у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, гарантував вирішення питання оплати винагороди за Договором після отримання коштів у ІІ півріччі 2018 року (а.с. 48).

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором, з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся з даним позовом до господарського суду з метою вирішення спору в судовому порядку.

Розглядаючи даний спір господарський суд враховує наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України договір за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно приписів ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 74, 76,77 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Доказів оплати відповідачем заборгованості за Договором сторонами у справі не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови Договору, а також приписи ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу, що виник за Договором, є обґрунтованими.

Однак, господарський суд не погоджується з нарахованою позивачем до стягнення основною сумою заборгованості в розмірі 328 552,85 грн.

Так, перевіривши наявні докази у справі, а саме акти прийому - передачі наданих послуг по Договору, які складаються з щомісячної винагороди, розмір якої встановлено умовами Договору та додатковою угодою до нього, а також додаткових витрат, пов'язаних з виконанням Юридичною компанією доручень Клієнта, про які Юридична компанія зобов'язана інформувати останнього відповідно до п.2.5 розділу 2 Договору, та з якими відповідач погодився, підписавши Акти і зобов'язаний здійснити оплату у відповідності до п. 3.2.3 розділу 3 Договору, за розрахунком господарського суду розмір основної заборгованості за Договором складає 324 133, 80 грн.

Отже, позовні вимоги позивача в частині основного боргу підлягають задоволенню частково на суму 324 133,80 грн. В решті частини зазначених вимог позивачу слід відмовити.

Крім цього, за прострочення виконання зобов'язань за Договором, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 17 702,66 грн., штраф у розмірі 8 119,72 грн., 3% річних в розмірі 10 490,00 грн. та 42 035,60 грн. інфляційних витрат.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Крім того, статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Позивачем з посиланням на п. 6.2 Договору, яким за твердженням останнього, встановлена відповідальність за невиконання зобов'язань по оплаті винагороди у вигляді сплати штрафних санкцій у розмірі, встановленому ст. 231 Господарського кодексу України, нараховано відповідачу пеню у відповідності до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1 % вартості послуг з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення за період з серпня 2017 по липень 2018 в сумі 17 702, 66 грн. та штраф у розмірі 7% вказаної вартості у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання понад 30 днів в сумі 8 119,72 грн.

Однак, відповідно до п. 6.1 розділу 6 Договору за невиконання чи неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

Пункт 6.2 розділу 6 Договору передбачає звільнення Юридичної компанії від відповідальності, в тому числі від відповідальності у зв'язку з можливими негативними наслідками використанням такої інформації у разі надання клієнтом інформації не в повному об'ємі, у викривленій формі чи такій, що не відповідає дійсності, а також у разі невиконання Клієнтом п. 3.2.2 Договору.

Оскільки п. 6.2 спірного Договору не містить посилання на конкретну норму закону, як і не містить іншого встановленого сторонами розміру штрафних санкцій, господарський суд дійшов висновку, що сторони не дійшли згоди щодо розміру штрафних санкцій за невиконання основного зобов'язання за Договором, відтак нарахування позивачем пені та штрафу з посиланням на ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України є безпідставним та таким, що не підтверджується матеріалами справи, а отже в цій частині господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові 3% річних нараховуються від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача, з відповідача підлягають стягненню 3% за порушення відповідачем зобов'язань за Договором на суму 10 490,00 грн. за період з 06.04.2016 по 06.07.2018 (по кожному акту окремо) та інфляційні втрати на суму 42 035, 60 грн. за період з квітня 2016 по липень 2018 (по кожному акту окремо) (а.с. 49-61).

Перевіривши правильність розрахунку позивача в цій частині господарський суд враховує наступне.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

У пункті 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вказано, що зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Верховний Суд України наголошує, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. За змістом вищевказаного листа, умовно слід рахувати якщо борг утворився з 1 до 15 числа місяця, то слід нараховувати індекс інфляції за цей поточний місяць, а якщо борг виник з 16 по 31 число, то розрахунок інфляційних втрат починається з наступного місяця.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 розмір винагороди Юридичної Компанії за надані послуги Клієнту за даним Договором складає щомісячно 9 800, 00 грн.; при цьому додатковою угодою №14 від 29.12.2017 внесено зміни, зокрема п. 4.1 розділу 4 Договору та встановлено розмір щомісячної винагороди Юридичної Компанії за надані послуги в розмірі 12 500, 00 грн.

Згідно п. 4.2 розділу 4 оплата винагороди в розмірі, вказаному в п.4.1. Договору здійснюється Клієнтом не пізніше 10 днів з моменту підписання Акту прийому-передачі наданих послуг в безготівковій формі шляхом перерахунку коштів на рахунок Юридичної Компанії, вказаний в розділі 10 даного Договору, або іншим, не забороненим законодавством способом.

Оплата додаткової винагороди, а також відшкодування пов'язаних і виконанням доручень Клієнта витрат, здійснюється Клієнтом на користь Юридичної Компанії в порядку та розмірах, визначених в додатковій угоді, що укладається Сторонами в кожному окремому випадку, згідно п. 2.3 даного Договору. Щомісячно, в останній день поточного місяця, сторони складають акт про надані послуги за поточний місяць (п.п. 4.3, п. 4.4 розділу 4 Договору).

З огляду на викладене, початком прострочення виконання зобов'язання щодо оплати за Договором щомісячної винагороди є закінчення 10-денного терміну з моменту підписання акту прийому-передачі, встановленого відповідачу для розрахунку з позивачем за Договором.

При цьому, порядок відшкодування додаткових витрат, понесених Юридичною Компанією за Договором, здійснюється Клієнтом в порядку та розмірах, визначених в додаткових угодах, що укладається сторонами в кожному випадку окремо.

Оскільки, позивачем не надані та в матеріалах справи відсутні акти, відповідно до яких можливо було б встановити порядок та строки виконання зобов'язань щодо додаткових витрат, понесених позивачем за Договором, і як наслідок початок прострочення виконання такого зобов'язання, строк виконання зобов'язання повинен визначатися відповідно до приписів закону, а саме ст. 530 Цивільного Кодексу України, відповідно до норми частини другої якої якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що позивачем пред'явлено претензію 06.07.2018, строк виконання обов'язку відповідачем з оплати 3 % річних та інфляційних втрат внаслідок невиконання зобов'язання щодо відшкодування понесених Юридичною Компанію додаткових витрат, з врахуванням семиденного строку, встановленого нормою ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, наступає 14.07.2018, при цьому граничний строк, в межах якого позивачем нараховано до стягнення 3% річних та інфляційних збитків закінчується 06.07.2018, тобто раніше ніж наступає обов'язок оплати, а тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за Договором в частині оплати щомісячної винагороди, з врахуванням п. 4.2 Договору, положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України з дотриманням зазначених позивачем сум боргу, не виходячи при цьому за межі визначеного останнім періодів часу, господарський суд дійшов висновку, що правильним є наступний розрахунок:

- за Актом від 31.03.2016 на суму боргу 9800, 00 грн. за період з 12.04.2016 по 06.07.2018 (10.04.2016 - вихідний день, неділя) - 3% річних становлять 656,69 грн., інфляційні втрати - 3070,09 грн.;

- за Актом від 29.04.2016 на суму боргу 9 800, 00 грн. за період з 11.05.2016 по 06.07.2018 (09.05.2016- святковий день) - 3% річних становлять 633,40 грн., інфляційні втрати - 2 634, 87 грн.;

- за Актом від 31.05.2016 на суму боргу 9800, 00 грн. за період з 11.06.2016 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 608, 49 грн., інфляційні втрати - 2622, 44 грн.;

- за Актом від 29.06.2016 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 12.07.2016 по 06.07.2018 (09.07.2016,10.07.2016 - вихідні дні, субота та неділя) - 3% річних становлять 583, 59 грн., інфляційні втрати - 2647,34 грн.;

- за Актом від 29.07.2016 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 09.08.2016 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 561,00 грн., інфляційні втрати - 2659, 80 грн.;

- за Актом від 31.08.2016 на суму боргу 9 800, 00 грн. за період з 13.09.2016 по 06.07.2018 (10.09.2016, 11.09.2016 - вихідні дні, субота та неділя) - 3% річних становлять 532,99 грн., інфляційні втрати - 2697,29 грн.;

- за Актом від 30.09.2016 на суму боргу 9800,00 грн. за період з 11.10.2016 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 510, 49 грн., інфляційні втрати - 2476, 32 грн.;

- за Актом від 31.10.2016 на суму боргу 9800, 00 грн. за період з 11.11.2016 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 485, 59 грн., інфляційні втрати - 2141, 94 грн.;

- за Актом від 30.11.2016 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 13.12.2016 по 06.07.2018 (10.12.2016, 11.12.2016 - вихідні дні, субота та неділя) - 3% річних становлять 459, 89 грн., інфляційні втрати - 1930, 79 грн.;

- за Актом від 30.12.2016 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 10.01.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 437,38 грн., інфляційні втрати - 1826,15 грн.;

- за Актом від 31.01.2017 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 11.02.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 411,60 грн., інфляційні втрати - 1699,66 грн.;

- за Актом від 28.02.2017 на суму боргу 9 800, 00 грн. за період з 11.03.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 389,05 грн., інфляційні втрати - 1585,80 грн.;

- за Актом від 31.03.2017 на суму боргу 9 800, 00 грн. за період з 11.04.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 364,08 грн., інфляційні втрати 1384,48 грн.;

- за Актом від 28.04.2017 на суму боргу 9800 грн. за період з 09.05.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 341,52 грн., інфляційні втрати - 1284,72 грн.;

- за Актом від 31.05.2017 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 13.06.2017 по 06.07.2018 (10.06.2017,11.06.2017 - вихідні дні, субота на неділя) - 3% річних становлять 313,33 грн., інфляційні втрати 1142,46 грн.;

- за Актом від 30.06.2017 на суму боргу 9800,00 грн. за період з 11.07.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 290,78 грн., інфляційні втрати - 970,14 грн.;

- за Актом від 31.07.2017 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 11.08.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 265,81 грн., інфляційні втрати - 948,64 грн.;

- за Актом від 31.08.2017 на суму боргу 9 800, 00 грн. за період з 11.09.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 240,84 грн., інфляційні втрати - 959,40 грн.;

- за Актом від 29.09.2017 на суму боргу 9800, 00 грн. за період з 10.10.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 217,48 грн., інфляційні втрати - 748,43 грн.;

- за Актом від 31.10.2017 на суму боргу 9 800, 00 грн. за період з 11.11.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 191,70 грн., інфляційні втрати - 623,35 грн.;

- за Актом від 30.11.2017 на суму боргу 9800,00 грн. за період з 11.12.2017 по 06.07.2018 - 3% річних становлять 167,54 грн., інфляційні втрати - 530,38 грн.;

- за Актом від 29.12.2017 на суму боргу 9 800,00 грн. за період з 10.01.2018 по 06.07.2018 (08.01.2018 - неробочий день) - 3% річних становлять 143,38 грн., інфляційні втрати - 428,10 грн.;

- за Актом від 31.01.2018 на суму боргу 12 500,00 грн. за період з 13.02.2018 по 06.07.2018 (10.02.2018,11.02.2018 - вихідні дні, субота та неділя) - 3% річних становлять 147, 95 грн., інфляційні втрати - 353, 25 грн.;

- за Актом від 28.02.2018 на суму боргу 12 500, 00 грн. за період з 13.03.2018 по 06.07.2018 (10.03.2018,11.03.2018- вихідні дні, субота та неділя) - 3% річних становлять 119,18 грн., інфляційні втрати - 238,60 грн.;

- за Актом від 30.03.2018 на суму боргу 12 500,00 грн. за період з 11.04.2018 по 06.07.2018 (09.04.2018 - неробочий день) - 3% річних становлять 89,39 грн., інфляційні втрати - 100, 00 грн.;

- за Актом від 26.04.2018 на суму боргу 12 500,00 грн. за період з 08.05.2018 по 06.07.2018 (06.05.2018 - вихідний день, неділя) - 3% річних становлять 61,64 грн., інфляційні втрати - відсутні;

- за Актом від 31.05.2018 на суму боргу 12 500,00 грн. за період 12.06.2018 по 06.07.2018 (10.06.2018 - вихідний день, неділя) - 3% річних становлять 25,68 грн., інфляційні втрати - відсутні.

З урахуванням викладеного, за розрахунком господарського суду з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за період з 12.04.2016 по 06.07.2018 (по кожному акту окремо) на загальну суму 9 250, 46 грн., та інфляційні втрати за період з квітня 2016 по липень 2018 на загальну суму 37 704, 44 грн.

Щодо вимоги позивача в частині стягненні 3% річних та інфляційних втрат в іншій частині господарський суд відмовляє у зв'язку з неправильним розрахунком позивача.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 324 133, 80 грн. основного боргу, 9 250,46 грн. 3% річних, 37 704, 44 грн. інфляційних втрат. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Завод з виробництва ядерного палива" (26223, Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, смт. Смоліне, вул. Козакова, буд. 7А, , р/р 039 у філії ПАТ "Укрексімбанк" в м. Кропивницькому, МФО 323389) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юридично - консалтингова компанія "Астрея" (52201, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Б.Хмельницького, буд. 10/29, , р/р 4779 в відділенні "Жовтоводської філії" Приватбанка, МФО 305299, МФО 305299) 324 133,80 грн. основного боргу, 9 250, 46 грн. 3% річних, 37 704,44 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 5 566, 33 грн.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресою: вул. Б. Хмельницького, 10/29, м. Жовті Води, Дніпропетровська область, 52201;

відповідачу за адресою: вул. Козакова, 7А, смт. Смоліне, Маловисківський район, Кіровоградська область, 26223.

Суддя                                                                        Л.С. Вавренюк