ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. Справа № 916/741/18

Господарський суд Одеської області, м. Одеса у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Матвієнко А.С.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності від 30.01.2018р.

відповідача: ОСОБА_2, згідно ордеру №298001 від 07.03.2018р.,

розглянувши справу №916/741/18 за позовом ARENKA MAKINA SAN. VE TIC. LTD (поштова адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 11) до BYO LTD (адреса представників: 1) ПП Ларус Шиппінг, 68800, Одеська область, м. Рені, вул. Шевченка,29/3; 2) капітан судна Mamba B Yilmaz Engin, Ренійський морський порт, 68800, Одеська область, м. Рені, вул.Дунайська, 188) про стягнення 102078,78 дол. США, що еквівалентно 2677114,31грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.04.2018р.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальних дій суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що відповідач замовив у нього послуги з ремонту головного двигуна та двох допоміжних двигунів (дизель-генераторів) судна «MAMBA B», а також поставив на судно деталі, необхідні для ремонту двигунів. Як вказує позивач, 04.01.2016р. (об 11:22), після зустрічі сторін в офісі позивача, останній надіслав комерційному агенту відповідача - компанії ALBUS DENIZCILIK LTD. STI., електронний лист, з якого вбачається, що під час зазначеної зустрічі позивач надав агенту попередню цінову пропозицію щодо обєму та вартості ремонту головного двигуна та генератора судна. У своєму електронному листі від 04.01.2016р (о 16:05), надісланому позивачеві у відповідь на зазначений вище електронний лист позивача, агент (в особі пана Саміттіна Есіроглу) додатково запитав у позивача цінову пропозицію щодо окремих робіт, а також запитав, чи може позивач надати знижки на проведення робіт. У електронному листі від 06.01.2016р. (о 12:10) позивач надав агенту додаткову цінову пропозицію та зазначив, що не може зробити додаткові знижки. Додаткові пропозиції щодо обєму ремонту та необхідних деталей були також надіслані агенту 02.02.2016р., 04.02.2016р., 07.02.2016р., 14.03.2016р. В електронних листах від 01.03.2016р. та від 15.03.2016р. агент підтвердив замовлення відповідача на ремонт двигунів судна та деталей, необхідних для ремонту двигунів. При цьому, як вказує позивач, відповідно до інформації, що міститься в електронному листі від 01.03.2016р., поставка деталей на судно повинна бути здійснена на імя капітана судна, а агент зазначений як уповноважений представник. Крім того, на думку позивача, підпис агента в даному електронному листі містить застереження, що він діє «лише як агент» («тільки як агентство»), тобто діє від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок власника судна. Із викладеного позивач робить висновок, що між ним та відповідачем була укладена угода на ремонт двигунів судна та поставку на судно деталей, необхідних для ремонту двигунів, яка з боку позивача була виконана в повному обсязі, внаслідок чого виставив відповідачу рахунки на загальну суму 101520дол.США, які оплачені відповідачем частково лише в сумі 10000дол.США. Позивач також вказує, що відповідач підтвердив наявність боргу в листах агента від 26.11.2016р., від 07.05.2017р. Отже, як стверджує позивач неоплаченою залишилась сума заборгованості в розмірі 91520дол.США, на яку позивач нарахував 4142,81дол.США три проценти річних та 6415,97дол.США пені.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 18.06.2018р. за вх.№12093/18, де вказує, що не визнає подані позивачем електронні листи як докази у справі, оскільки вони не містять ЄЦП. Відповідач вважає, що зобовязання, що витікають із ремонту судна, виникли перед позивачем саме у ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. Також відповідач зазначає, що не має договірних відносин із позивачем, так як ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. діяло як менеджер судна із наявністю у нього самостійних повноважень, наданих йому відповідачем згідно угоди від 03.03.2015р. за формою Шипмен 98.

Даний відзив відповідачем супроводжено клопотанням про поновлення процесуального строку для подання відзиву, яке судом задоволено.

У відповіді на відзив від 10.07.2018р. за вх.№13748/18 позивач зазначає, що ст.96 ГПК України передбачає такий вид доказів, як електронні документи, зокрема, текстові повідомлення, які можуть подаватись як в оригіналах, так і в електронних копіях, засвідчених цифровим підписом, із чого позивач робить висновок, що не всі електронні докази повинні мати електронний цифровий підпис. Також, позивач вказує, що його позовні вимоги ґрунтуються не лише на електронних документах та до позову додавались письмові докази. У листуванні агент зазначив, що поставка має здійснюватися на імя капітана судна, а агент зазначений як уповноважений представник власника, та результати робіт прийняті саме представником відповідача капітаном судна та скріплені його печаткою. Позивач вважає, що в жодному документі, наданому до справи, не зазначено, що ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. є власником/менеджером судна. Крім того, позивач відмічає, що в результаті ремонтних робіт було поліпшене майно саме відповідача. Проаналізувавши договір від 03.03.2015р., укладений між відповідачем та ALBUS DENIZCILIK LTD. STI., позивач дійшов висновку, що у ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. обсяг повноважень обмежений суто виконанням послуг менеджера з оплатою винагороди за такі послуги, без отримання прибутку за результатами своєї діяльності та за відсутності обовязку нести витрати на ремонт судна.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.05.2018р. відкрито провадження у справі №916/741/18, постановлено розглядати справу №916/741/18 за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 06.06.2018р. о 12год.30хв.

Ухвалою суду від 06.06.2018р. відкладено підготовче засідання суду на 18.06.2018р. о 12год.30хв.

У судовому засіданні 18.07.2018р. судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання суду на 06.08.2018р. о 12год.00хв.

Ухвалою суду від 06.08.2018р. закрито підготовче провадження по справі №916/741/18, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 23.08.2018р. о 10год.30хв.

У судовому засіданні 23.08.2018р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 27.08.2018р. о 14год.30хв.

Клопотання сторін від 07.05.2018р. за вх.№2-2309/18 про витребування доказів, від 06.06.2018р. за вх.№11278/18 про ознайомлення з матеріалами справи були судом задоволені.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

Із листів капітана порту Ренійської філії ДП «АМПУ» №21-29-33/10 від 22.02.2018р., №21-29-33/19 від 16.03.2018р., №21-29-33/20 від 22.03.2018р. вбачається, що т/х «МАМВА В», ІМО 9189706, станом на 22.03.2018р. перебуває в акваторії Ренійського морського порту Рені; дата прибуття 24.03.2017р., судновласник - BYO LTD, морський агент ОСОБА_3

Подане до справи класифікаційне свідоцтво №983597 від 04.11.2014р., «Еквазіс» - папка даних про судно «МАМВА В» підтверджують той факт, що власником судна є BYO LTD.

Крім того, до справи позивачем на підтвердження власної позиції подано роздруківки з Інтернет сайтів «Marinetraffic.com», «Fleetmon.com».

Із наявного у справі електронного листування, зокрема електронні листи від 01.03.2016р. вбачаються наступні обставини: ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. повідомило позивача про те, що діє як агентство відносно судна «МАМВА В», а також вказало на уповноваженого представника ALBUS DENIZCILIK LTD. STI., на що позивач електронними листами від 04.01.206р., 06.01.2016р. надав власні цінові пропозиції стосовно ремонту двигуна і генератора; між сторонами велись перемовини, на що вказують електронні листи від 24.10.2016р., від 02.02.2016р., від 04.02.2016р., від 07.02.2016р., від 07.12.2016р., від 07.05.2017р., від 13.02.2017р., від 26.11.2016р., від 14.03.2016р., від 15.03.2016р., від 29.04.2016р., у тому числі щодо відстрочення оплати за виконані позивачем роботи. При цьому, листування відбувалось між позивачем та ALBUS DENIZCILIK LTD. STI., «Сакура Марін», але стосовно обладнання судна «МАМВА В».

На фактичне виконання позивачем робіт з ремонту двигуна та генератора на судні «МАМВА В» вказують наявні у справі звіти про проведення технічного обслуговування головного та допоміжних двигунів, звіт про здачу проведених робіт від 18.09.2016р., що підписаний капітаном судна «МАМВА В» та представником позивача, де зазначено, що всі ремонтні роботи проведені, а результати здані.

Позивачем було виставлено ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. рахунки №006145 від 03.10.2016р. на суму 11800дол.США, №006146 від 03.10.2016р. на суму 85000дол.США, №006162 від 26.11.2016р. на суму 2950дол.США, №006190 від 10.02.2017р. на суму 1770дол.США.

03.03.2015р. між ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. та BYO LTD було укладено стандартизований договір про надання послуг з управління судном «МАМВА В» Балтійської і міжнародної морської ради (ВІМСО), «Шипмен 98», відповідно до умов п.п.7, 10, 6 якого ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. належать повноваження по комерційному управлінню судном, продаж або придбання судна, технічне управління. У додатку А до вказаного договору ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. визначено оператором, а BYO LTD судновласником. Пп.іі) п.3.2. частини II договору від 03.03.2015р. сторони передбачили у оператора повноваження щодо організації і контролю ремонту судна. Поряд із цим, у п.7.2. сторони закреслили положення Шипмен 98, що передбачають відшкодування судновласником оператору усіх витрат, понесених оператором згідно з умовами цього договору. П.п.9.3., 9.5. частини II договору від 03.03.2015р. сторони закреслили положення стосовно виділення коштів судновласником оператору на аварійний ремонт, паливо, продовольство, а також закреслили положення стосовно того, що оператор не має за жодних обставин здійснювати фінансування послуг з управління за власні кошти. Також, положення п.13 частини II договору від 03.03.2015р. передбачають, що оператор розглядає та урегульовує всі претензії, що виникають у звязку з послугами з управління за цим договором, оператор порушує або оскаржує судові справи, позови або провадження у звязку зі справами згідно з цим договором. У пункті 22 додаткових положень до договору від 03.03.2015р. сторони передбачили, що оператори беруть на себе зобовязанням укладати договори, угоди, надавати запити на послуги тощо, а також здійснювати платежі та покривати витрати від свого імені та за власний рахунок, доки вони діятимуть від свого імені стосовно всіх питань, які можуть виникнути у звязку з рейсами та діяльністю судна, включаючи екіпаж, технічне та комерційне управління у відносинах з будь-якою третьою стороною. Строк дії договору закінчився 25.07.2017р. у звязку із його розірванням за угодою сторін від 25.07.2017р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників позивача та відповідача, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку (ч.ч.1, 2 ст.205, ч.1 ст.207 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Положеннями ч.1 ст.181 ГКУ господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ч.2 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За положеннями п.п.к), і) п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952року, ратифікованої згідно Закону України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" №3702-VI від 07.09.2011р. „морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів.

Згідно ч.1 ст.295 ГК України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Агентські відносини виникають у разі: надання суб'єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій; схвалення суб'єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб'єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження (ч.1 ст.296 ГК України).

Угода, укладена від імені суб'єкта, якого представляє комерційний агент, без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження, вважається схваленою цим суб'єктом за умови, якщо він не відхилить перед третьою особою дії комерційного агента. Наступне схвалення угоди суб'єктом, якого представляє агент, робить угоду дійсною з дня її укладення (ч.2 ст.298 ГК України).

Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ст.5, ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред'явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 КТМ України судновласником у цьому Кодексі визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах. Власником судна є суб'єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

Положення ч.1 ст.42 КТМ України передбачають, що судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв'язку з: заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв'язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров'я на суші або на воді у прямому зв'язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу; винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування; компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій; підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами; будь-яким договором використання або фрахтування судна; будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні; втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв'язку з ним; загальною аварією; лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів; буксируванням; постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його; будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна; зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці; заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв'язку з виконанням ними своїх службових обов'язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені; дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом; страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним; будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку; заставою судна; будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона її на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні. Морський агент зобов'язаний: здійснювати добросовісно свою діяльність відповідно до інтересів судновласника або іншого довірителя і звичайної практики морського агентування; діяти в межах своїх повноважень; не передавати здійснення своїх функцій іншій особі (суб'єкту), якщо тільки він не був уповноважений на це своїм довірителем (ч.ч.1, 2 ст.117 КТМ України).

Відповідно до ст.118 КТМ України судновласник або інший довіритель зобов'язані: надавати морському агенту кошти, достатні для здійснення його функцій; відшкодовувати морському агенту будь-які витрати, зроблені ним від їх імені або за їх згодою; нести відповідальність за наслідки будь-яких дій морського агента в межах його повноважень. У разі обмеження довірителем звичайних повноважень морського агента будь-яка угода, укладена ним з третьою особою, яка діяла добросовісно, є дійсною і обов'язковою для довірителя, якщо тільки третій особі не було відомо про таке обмеження.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. відбувалось листування з приводу ремонту двигунів та генератора на судні «МАМВА В» та сторони дійшли домовленості щодо ремонту зазначеного обладнання. Фактично роботи були виконані, про що свідчить звіт про здачу проведених робіт від 18.09.2016р., що підписаний капітаном судна «МАМВА В» та представником позивача.

При цьому, у суду відсутні підстави не приймати проаналізоване вище судом подане позивачем роздруковане електронне листування, оскільки такі не є копією електронних доказів, що мали б бути записані на певні носії інформації, однак, є роздрукованими з електронної пошти позивача, та нарівні із іншими доказами побічно вказують не певні обставини.

Одночасно суд вбачає із наведеного листування, що ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. ввів в оману ARENKA MAKINA SAN. VE TIC. LTD стосовно свого статусу по відношенню до судна «МАМВА В».

Так, судновласником судна «МАМВА В» є BYO LTD, який за укладеним із ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. (оператор) договором від 03.03.2015р. надав певні повноваження останньому щодо менеджменту судна, зокрема, він наділений правами щодо комерційного управління судном, технічного управління, у т.ч. організації і контролю ремонту судна без відповідного відшкодування судновласником йому усіх понесених витрат, що повязані з виконанням згаданого договору у випадку, зокрема, аварійного ремонту, постачання палива та продовольства.

Крім того, у пункті 22 додаткових положень до договору від 03.03.2015р. сторони передбачили, що оператори беруть на себе зобовязання укладати договори, угоди, надавати запити на послуги тощо, а також здійснювати платежі та покривати витрати від свого імені та за власний рахунок, доки вони діятимуть від свого імені стосовно всіх питань, які можуть виникнути у звязку з рейсами та діяльністю судна, включаючи екіпаж, технічне та комерційне управління у відносинах з будь-якою третьою стороною. Строк дії договору закінчився 25.07.2017р. у звязку із його розірванням за угодою сторін від 25.07.2017р.

Отже, укладаючи усний договір із позивачем щодо поставки запчастин та ремонту двигунів і генератора, ALBUS DENIZCILIK LTD. STI. діяв від свого імені, як менеджер із широким колом повноважень, що витікає із умов договору від 03.03.2015р., у звязку з чим саме останній є зобовязаним у даних спірних правовідносинах, тобто право вимоги за даним позовом до BYO LTD у позивача не виникло.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову до BYO LTD про стягнення 91520дол. США, що еквівалентно 2400200,13грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.04.2018р., у звязку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4142,81 дол.США, що еквівалентно станом на 20.04.2018р. за курсом НБУ 108649,18грн., три проценти річних, 6415,97дол.США, що еквівалентно станом на 20.04.2018р. за курсом НБУ 168264,99грн., пені.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено, що у BYO LTD не виникало зобовязань щодо сплати основного боргу, то і відсутні підстави для здійснення стягнення нарахувань, що розраховані, як наслідки прострочення виконання зобовязання, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 4142,81дол.США, що еквівалентно станом на 20.04.2018р. за курсом НБУ 108649,18грн., три проценти річних, 6415,97дол.США, що еквівалентно станом на 20.04.2018р. за курсом НБУ 168264,99грн., пені.

У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат позивач визначив, зокрема, сплату ним судового збору у розмірі 40036,99грн., витрати на послуги адвоката станом на дату подання позову у розмірі 8077,39євро, та передбачив витрати на послуги адвоката протягом розгляду справи приблизно у сумі 12000євро. Крім того, платіжними дорученнями №270 від 27.04.2018р. та №278 від 02.05.2018р. позивач доплатив судовий збір в загальній сумі 119,72грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що у задоволенні позову позивача суд відмовляє у повному обсязі, на нього покладаються понесені ним судові витрати в доведеному розмірі їх фактичного понесення, тобто, 40156,71 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ARENKA MAKINA SAN. VE TIC. LTD (поштова адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 11) повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 40156,71 грн. покласти на ARENKA MAKINA SAN. VE TIC. LTD (поштова адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 11).

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 серпня 2018 р.

Суддя І.А. Малярчук