РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Справа № 924/71/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Дужич С.П. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненскького апеляційного господарського суду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВАЛ-2000", Фізичної особи-підприємця Лучко Людмили Анатоліївни та Фізичної особи-підприємця Віннічук Валентини Валентинівни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2018 року у справі № 924/71/18 (суддя Смаровоз М.В.), повний текст рішення складено 14.06.2018 року,

за позовом Заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Кам'янець-Подільської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВАЛ-2000"

до Фізичної особи-підприємця Лучко Людмили Анатоліївни

до Фізичної особи-підприємця Віннічук Валентини Валентинівни

про стягнення солідарно 295811 грн. збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського

за участі представників:

позивача - Зюзіна Т.В., за довіреністю, відповідача 1 - Мельник В.В., за довіреністю, відповідача 2 - Бокуліч В.П., за довіреністю, відповідача 3 - Бокуліч В.П., за довіреністю, прокурор - Пришепа О.М.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Кам'янець-Подільської міської ради звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ТзОВ "ОВАЛ-2000", ФОП Лучко Л.А. та ФОП Віннічук В.В. про стягнення солідарно 295811 грн. збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі. Обґрунтовуючи звернення із вказаним позовом, прокуратур зазначив про те, що відповідачами обов'язку зі сплати розрахованої величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не виконано та ухилилено від укладення відповідного договору, внаслідок чого Кам'янець-Подільській міській раді завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 295811 грн. Вказав, що ухилення від оформлення договору свідчить про бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій, відтак, у зв'язку з тим, що відповідачі спільно виступають замовниками будівництва та подавали декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, тож спільно заподіяли збитки позивачу та мають солідарно нести відповідальність згідно ч. 1 ст. 196, ст.ст. 541, 543-545, 1190 ЦК України. Також прокурор зауважив, що обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва шляхом звернення до органу місцевого самоврядування. Бездіяльність відповідачів є протиправною поведінкою, внаслідок якої міська рада була позбавлена права отримати відповідну суму коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту.

Відповідачами в суді першої інстанції було заявлено про застосування позовної давності до заявленої прокуратурою позовної вимоги про стягнення солідарно 295811 грн. збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача 1 на користь Кам'янець-Подільської міської ради 98603,66 грн. збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського. Стягнуто з відповідача 2 на користь Кам'янець-Подільської міської ради 98603,66 грн. збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського. Стягнуто з відповідача 3 на користь Кам'янець-Подільської міської ради 98603,66 грн. збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського. У решті позову відмовлено. Стягнуто з відповідача 1 на користь прокуратури Хмельницької області 1479,05 грн. відшкодування судового збору. Стягнуто з відповідача 2 на користь прокуратури Хмельницької області 1479,05 грн. відшкодування судового збору. Стягнуто з відповідача 3 на користь прокуратури Хмельницької області 1479,05 грн. відшкодування судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТзОВ "ОВАЛ-2000" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог до ТзОВ "Овал-2000" та ухвалити нове судове рішення у даній справі, яким відмовити в позові до скаржника.

Разом з тим, ФОП Лучко Л.А. та ФОП Віннічук В.В. також звернулися до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 16.07.2018 року об'єднано апеляційні скарги відповідачів на рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2018 року у справі № 924/71/18 в одне апеляційне провадження, призначено їх до розгляду в судовому засіданні.

Від позивача на адресу суду надійшов письмовий відзив, відповідно до якого Кам'янець-Подільська міська рада просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Від Заступника прокурора Хмельницької області на адресу суду також надійшов письмовий відзив, відповідно до якого останній просив залишити апеляційні скарги без задоволення.

В судовому засіданні представники скаржників підтримали вимоги своїх апеляційних скарг та надали пояснення в обґрунтування своїх позиції. Просили оскаржуване рішення скасувати.

Представник позивача та прокурор апеляційні скарги заперечили з підстав, викладених у надісланих на адресу суду письмових відзивах. Просили оскаржуване рішення залишити без змін, а скарги без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, апеляційний суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, рішенням № 15 від 29.05.2013 року затвердив Положення про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського в новій редакції (далі - Положення), згідно умов якого, його дія поширюється на всіх замовників, незалежно від форми власності, які здійснюють, здійснили, або мають намір здійснити будівництво на території міста Кам'янця-Подільського, за винятком тих, що перелічені у п. 1.5. цього Положення. У випадку, якщо замовник здійснив реконструкцію індивідуального (садибного) житлового будинку з метою поліпшення умов експлуатації та проживання, а загальна (новостворена після реконструкції) площа такого об'єкта реконструкції складає понад 300,0 кв.м, замовник такого об'єкта реконструкції залучається до пайової участі. У випадку неукладення договору до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію (стосовно об'єктів, яким дозвільні документи на будівництво виконавчим комітетом міської ради надано після прийняття 33 сесією міської ради V скликання рішення від 07.08.2008 року № 7 "Про затвердження Положення про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кам'янець-Подільський"), замовник не звільняється від пайової участі та зобов'язаний укласти договір та виконати вимоги Положення до реєстрації прав власності на об'єкт нерухомого майна реєстраційною службою Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції. Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського укладається не пізніше ніж через 15 днів з дня реєстрації загальним відділом Кам'янець-Подільської міської ради звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Згідно умов Положення, договір містить: розмір пайової участі, банківські реквізити, рахунок, на який мають перераховуватись кошти, термін сплати, майнові та інші права сторін, їх відповідальність, у тому числі відповідальність замовника за невиконання умов договору, прострочення термінів сплати коштів пайової участі. Істотними умовами договору є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок розміру (величини) пайової участі (п. 3.5. Положення). Величина пайової участі визначається у договорі, укладеному замовником з міською радою з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Розрахунок величини пайової участі виконується Департаментом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації загальним відділом міської ради звернення замовника про укладення договору.

Згідно пп. 4.5.1. Положення, розмір пайової участі визначається у відповідності до п.п. 4.5.1. і 4.5.2. цього Положення і становить у разі будівництва нежитлових будівель та споруд (за винятком тих, що перелічені у п. 1.5. цього Положення) - 6% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта. Розрахунковий розмір пайової участі підлягає округленню до цілої гривні (п. 4.6. Положення).

Судами встановлено, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 02.02.2015 року № ХМ 78 (замовники відповідачі по справі), згідно наказу № 1 від 07.12.2011 року "Про затвердження робочого проекту на реконструкцію будівлі" за період з 15.03.2012 року по 04.11.2014 року здійснено реконструкцію будівлі під комплекс: кафе, магазини, перукарня, аптека та офісні приміщення по просп. Грушевського, 36а в м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області, загальною площею 1541,2 кв.м. Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією - 4930,175 тис. грн.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16.11.2017 року прокуратура Хмельницької області просила позивача надати інформацію щодо укладення договорів пайової участі та сплати до бюджету коштів пайової участі замовниками будівництва, які ввели в експлуатацію об'єкти будівництва у 2015 році.

На виконання умов Положення про пайову участь у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського, 31.01.2018 року позивач надіслав відповідачам письмові вимоги про сплату коштів пайової участі з доданими примірниками договорів про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського з розрахунком розміру коштів пайової участі підписаними першим заступником міського голови та директором Департаменту містобудування та архітектури. Вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи листами від 30.01.2018 року, додатками до них та фіскальними чеками від 31.01.2018 року. За змістом розрахунку розміру пайової участі останній визначено в сумі 295811 грн. (4930175,0 х 6%).

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2018 року від ТзОВ "Овал-2000" надійшов лист, в якому останній зазначив про утримання від укладення договору та сплати коштів пайової участі до вирішення судом справи № 924/71/18.

В силу 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

До пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 1) об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури; 7) об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; 9) об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу); 10) об'єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту. Інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність об'єкта до експлуатації або в акті готовності об'єкта до експлуатації.

Вище зазначено, а матеріалами справи підтверджується, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 02.02.2015 року № ХМ 78 (замовники відповідачі), згідно наказу № 1 від 07.12.2011 року "Про затвердження робочого проекту на реконструкцію будівлі" за період з 15.03.2012 року по 04.11.2014 року було здійснено реконструкцію будівлі під комплекс: кафе, магазини, перукарня, аптека та офісні приміщення по просп. Грушевського, 36а в м. Кам'янець-Подільському Хмельницької області, загальною площею 1541,2 кв.м.

Із вказаного можна зробити висновок про те, що відповідачі є замовниками в розумінні положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кам'янця-Подільського.

При цьому, як вказано вище, та передбачено положеннями ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Відтак, саме відповідачі по справі під час проведення будівельних робіт з реконструкції допустили порушення зобов'язань, визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", не уклавши договір про пайову участь із Кам'янець-Подільською міською радою та, в подальшому, не сплативши кошти пайової участі.

Згідно з ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується з статтею 623 ЦК України, передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Приписами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Суд першої інстанції вірно встановив, що враховуючи зміст Положення про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кам'янця-Подільського, яким передбачено порядок визначення розміру пайової участі, з огляду також на зміст декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 02.02.2015 року № ХМ 78 (зокрема, щодо кошторисної вартості будівництва за затвердженою проектною документацією), сума збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі, складає 295811 грн.

Відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність у діях відповідачів складу цивільного правопорушення, що є підставою для стягнення з останніх збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського.

Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Разом з цим, ст. 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Зважаючи на те, що прокуратурою та позивачем не було доведено, що бездіяльність відповідачів у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо звернення з приводу укладення договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кам'янця-Подільського та щодо укладення такого договору була спільною, взаємно узгодженою та взаємно обумовленою (відповідачі не були позбавлені можливості звернення в індивідуальному порядку до позивача з приводу укладення договору про пайову участь, що виключало би їх вину в означеній бездіяльності), суд першої інстанції дійшов законного висновку про безпідставність вимоги щодо саме солідарного стягнення збитків з відповідачів.

Враховуючи викладене, господарський суд першої інстанції правильно встановив та виходив з наявності складу цивільного правопорушення в діях відповідачів, а саме:

- протиправна поведінка: договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кам'янця-Подільського з Кам'янець-Подільською міською радою всупереч вимогам ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського відповідачами не укладено;

- збитки: внаслідок не виконання відповідачами вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кам'янця-Подільського територіальна громада м. Кам'янця-Подільського в особі Кам'янець-Подільської міської ради не отримала кошти у розмірі 295811 грн.;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржників та завданими збитками: внаслідок протиправних дій відповідачів територіальній громаді м. Кам'янця-Подільського завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету в розмірі 295811 грн.;

- вина: відповідачі, не зважаючи на наявність у них встановленого законом обов'язку брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, не звернулись до Кам'янець-Подільської міської ради з приводу укладення договору та не перерахували 295811 грн. пайового внеску на створення та розвиток інфраструктури м. Кам'янця-Подільського.

Відтак, зважаючи на ступінь вини відповідачів у завданні збитків, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про стягнення з кожного з відповідачів по 98603,66 грн. збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського, а у решті позову (щодо саме солідарного стягнення збитків з відповідачів) відмовив.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.08.2018 року у справі № 918/666/17.

З приводу тверджень відповідачів про необхідність застосування до спірних правовідносин позовної давності, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто у визначенні моменту виникнення права на позов відображаються як об'єктивний, так і суб'єктивний моменти: об'єктивний - сам фактор порушення права, суб'єктивний - момент, коли особа довідалася чи могла довідатися про це порушення або особу, яка порушила право.

Згідно з частинами третьою, четвертою ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Враховуючи те, що предметом спору є стягнення збитків у зв'язку з неукладенням замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, встановлену законом можливість замовника будівництва звернутися до органу місцевого самоврядування до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, початок перебігу позовної давності щодо стягнення завданих збитків внаслідок неукладення договору пайової участі та несплати коштів за ним пов'язаний з введенням об'єкта будівництва в експлуатацію.

Оскільки позов у даній справі подано 01.02.2018 року, а Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації зареєстровано 02.02.2015 року, твердження відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин позовної давності є безпідставними.

Таким чином, неправомірна діяльність відповідачів щодо їх обов'язку взяти участь у створенні у розвитку інженерно - транспонтної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідачів до позивача із заявою про укладення договору є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений можливості отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідачів. Відтак, доводи скаржників стосовно передчасності позову прокурора про стягнення збитків, завданих неправомірною відмовою від укладення договору про пайову участь не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки предметом позову у даній справі є саме стягенння збитків (упущеної вигоди), завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кам'янця-Подільського.

В силу ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх правових позицій, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги ТзОВ "ОВАЛ-2000", ФОП Лучко Л.А та ФОП Віннічук В.В. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

При цьому, викладені у апеляційних скаргах доводи відповідачів судова колегія вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, а також такими, що зводяться до непогодження із судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВАЛ-2000", Фізичної особи-підприємця Лучко Людмили Анатоліївни та Фізичної особи-підприємця Віннічук Валентини Валентинівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.06.2018 року у справі № 924/71/18 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст.287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи № 924/71/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 29.08.2018 року.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Крейбух О.Г.