Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/436/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участі секретаря судового засідання: Шевчук- Сингаївської І.Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. б/н від 15.02.2018

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" Житомирської міської ради (м. Житомир)

до Приватного підприємства "Шеріфф" (м. Житомир)

про стягнення 76823,42 грн.

В засіданні суду 14.08.2018 оголошувалась перерва до 14:30 15.08.2018 відповідно до ст. 216 ГПК України; в подальшому, в засіданні суду 15.08.2018 було оголошено перерву до 16:30.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 238 ГПК України.

30.05.2018 до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява від КП "Міський інформаційний центр" Житомирської міської ради від 29.05.2018, вих. №100 до Приватного підприємства "Шеріфф" про стягнення 76823,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на не сплату відповідачем заборгованості за договорами № 013/1 від 04.11.2013 та № 015/4 від 10.07.2015 про диспетчеризацію віддалених об'єктів.

Ухвалою господарського суду від 15.06.2018 відкрито провадження у даній справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

05.07.2018, до початку розгляду справи, представник позивача подав до суду уточнення до позовної заяви за вих. №123 від 05.07.2018, відповідно до якого включив до позовних вимог, вимоги за правовідносинами за договором №013/1 від 04.11.2013, копію якого серед інших додатків додано до заяви (а. с. 100 - 122).

Ухвалою господарського суду від 19.07.2018 відкладено розгляд справи по суті на 14.08.2018 ; зобов'язано позивача надати суду необхідні докази по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі; в засіданні суду надав супровідний лист від 15.08.2018, вих. № 148 разом з доданими до нього копіями звітів по транспортним засобам, журналу обліку поштових відправлень, листа вих. №91, від 20.11.2017, яким фактично відповідачем визнано борг (а. с.164-192) та клопотання про долучення до матеріалів справи копії звітів по маршрутним транспортним засобам за період з квітня 2017 по січень 2018 (а. с. 193 - 209).

Відповідач в засідання суду не прибув; відповідно до листа від 19.07.2018, вих. №146 (а. с. 139) проти позову заперечив з підстав не надання послуг позивачем згідно з договором № 015/4 від 10.07.2015.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між КП "Міський інформаційний центр" Житомирської міської ради (диспетчер) та ПП "Шеріфф" (абонент) було укладено договори про диспетчеризацію віддалених об'єктів: № 013/1 від 04.11.2013 та № 015/4 від 10.07.2015 (а. с .21-24; 110-113).

У п. 7.1 договору № 013/1 від 04.11.2013 зазначено, що він вступає в силу з 04.11.2013, діє до 31.12.2014 з правом продовження його дії за умови повідомлення іншої сторони за 30 календарних днів до закінчення строку його дії.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 04.11.2014 до вказаного договору (а. с.119) сторонами погоджено його п. 7.2, в якому вказано, що даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє упродовж року. Якщо жодна із сторін не повідомить письмово про свою відмову від його продовження за місяць до завершення дії договору, дія договору автоматично продовжується.

10.07.2015 між сторонами укладено договір №015/4 про диспетчеризацію віддалених об'єктів з додатками згідно з п. 2.1. якого диспетчер надає послуги абоненту, а абонент сплачує послуги на умовах цього договору та додатків до нього (а. с. 21 - 30).

Пунктом 3 договору №015/4 сторонами погоджено свої права та обов'язки.

Так, відповідно до п.п. 3.2.3., 3.2.4., 3.2.5. договору №015/4 абонемент зобов'язаний: своєчасно повертати диспетчеру всі підписані документи, що стосуються цього договору; вживати всіх заходів для одержання рахунків, актів виконаних робіт, якщо в силу якихось причин не одержав їх від диспетчера; забезпечити постійну безперебійну (цілодобову) передачу даних про стан руху об'єктів в систему.

За п.п. 3.3.3., 3.3.4., 3.3.5. договору №015/4 диспетчер зобов'язаний: надавати звіти про кількість виконаних рейсів перевізником на маршруті у розрізі план/факт; надавати звіт про кількість виконаних рейсів по кожному об'єкту перевізника у розрізі план/факт; детальний звіт про виконання графіків руху по кожному об'єкту перевізника.

Згідно з п. 4.1. договору №015/4 платежі за цим договором здійснюються абонентом на підставі рахунків, виставлених диспетчером, в гривнях шляхом перерахування абонентом грошових коштів на поточний рахунок диспетчера.

Процедура виставляння рахунків зазначена в Регламенті обслуговування (п. 4.2. договору №015/4).

Відповідно до п.4.3 договору №015/4 абонент сплачує кожний рахунок диспетчера у повному обсязі, одноразовим платежем, протягом п'яти банківських днів з моменту отримання їх оригіналів поштою з мокрою печаткою.

Згідно з п.п. 7.1, 7.2 договору №015/4 даний договір вступає в силу з 10.07.2015 та діє до 31.12.2015; даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє упродовж року. Якщо жодна із сторін не повідомить письмово про свою відмову від його продовження за місяць до завершення дії договору, дія автоматично продовжується.

В матеріалах справи також є додатки до договору: №1 "Відповідальні особи", № 2 "Регламент обслуговування", № 3 "Форма заявки на зміну кількості активних об'єктів", №4 "Обладнання, що підтримується системою", № 5 "Вартість послуг (Тарифний план)".

У додатку № 2 до договору №015/4 "Регламент обслуговування" зазначено серед іншого, що загальна вартість послуг визначається на основі кількості активних об'єктів та тарифного плану; загальна вартість послуг у розрахунку на один об'єкт визначена у тарифному плані; рахунок за послуги, що будуть надані протягом наступного місяця, виставляється до 25-го числа включно поточного місяця (а. с. 26, 27).

Позивач зазначив, що протягом 2015-2017 була схвалена процедура направлення рахунків, актів виконаних робіт та звітів простими листами через УДППЗ "Укрпошта".

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач припинив проводити оплату по договору №015/4 фактично з жовтня 2016 та повертати позивачу підписані акти виконаних робіт.

На претензію позивача (а. с. 69), відповідачем у листі вих. № 15 від 05.02.2018 повідомлено про те, що в порушення вимог умов договору позивач на надсилав відповідачу звітів, передбачених умовами договору протягом усього його терміну дії, що вважає неналежним виконанням умов п.п. 3.3.3., 3.3.4., 3.3.5. договору. З огляду на викладену обставину було відмовлено в задоволенні претензії та додатково заявлено вимогу про визнання недійсними та припинення дії договорів від 10.07.2015 № 015/4 та від 04.11.2013 № 013/1 за згодою сторін (а. с. 70,71).

Позивач заперечує проти доводів відповідача посилаючись на ст. 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.п.11.11 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно - матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 № 69 та вказуючи про надання відповідачу послуг обумовлених договорами, про що свідчать також відповідні звіти по транспортним засобам за спірний період (а. с.1 69-191; 194-209), акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а. с. 46 - 61).

Станом на 30.05.2018 відповідачем не погашено заборгованість за отримані послуги на загальну суму 68570,00 грн. згідно з рахунками - фактурами (а. с. 31 - 45) та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які є в матеріалах справи, що стало підставою для звернення з позовною заявою до суду.

2. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував господарський суд.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст.530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень ч. 1 ст. 903 ЦК України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір про надання послуг є оплатним, відтак одним із основних обов'язків замовника є оплата їх вартості. Ціна - грошове відображення вартості послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

3. Стосовно обгрунтованості позовних вимог щодо основної суми боргу.

Диспетчеризація - послуги віддаленого контролю місцезнаходження транспортних засобів відповідача; система контролю віддалених об'єктів - сукупність обладнання та просторової бази даних, за допомогою яких відповідач має можливість доступу до інформації про стан руху, місцезнаходження, стан підключених датчиків; система базується на глобальній системі визначення місцезнаходження об'єкту GPS та використовує систему зв'язку стандарту GSМ (преамбула договору).

Система Dozor - електронна система, що використовується для відслідковування даних GPS- трекерів транспортних засобів з подальшою можливістю формування звітів про стан виконання графіків руху. В звітах відображаються дані фактичних та планованих показників за наступними параметрами: кількість трекерів по плану (дані паспортів маршрутів)/ факту - фактично встановлених трекерів на зв'язку; рейси-план-показник паспорту маршруту; "рейси" - фактичні рейси перевізника, виконані з порушенням виконання графіків руху.

В матеріалах справи є звіти по транспортним засобам ЖТТУ, які складені ТОВ "Дозор Україна" (а. с.169-180; 194-209) за період з 23.10.2017 по 29.10.2017, з 20.11.2017 по 26.11.2017, з 30.10.2017 по 05.11.2017, з 16.10.2017 по 22.10.2017, 02.10.2017 по 08.10.2017, з 18.09.2017 по 24.09.2017, з 12.06.2017 по 18.06.2017, з 03.04.2017 по 09.04.2017, з 06.03.2017 по 12.03.2017, з 26.09.2016 по 02.10.2016, з 03.10.2016 по 09.10.2016, з 10.10.2016 по 16.10.2016, з 03.04.2017 по 09.04.2017, з 17.04.2017 по 23.04.2017, з 01.05.2017 по 07.05.2017, з 12.06.2017 по 18.06.2017, з 21.08.2017 по 27.08.2017, з 14.08.2017 по 20.08.2017, з 18.09.2017 по 24.09.2017, з 09.10.2017 по 15.10.2017, з 02.10.2017 по 08.10.2017, з 23.10.2017 по 29.10.2017, з 13.11.2017 по 19.11.2017, з 20.11.2017 по 26.11.2017, з 11.12.2017 по 17.12.2017, з 01.01.2018 по 07.01.2018, з 22.01.2018 по 28.01.2018, з 15.01.2018 по 21.01.2018 та загальні звіти по маршрутам (а. с.181-183), відповідно до яких зафіксовано дані стосовно кількості транспорту на маршруті по плану та факту, кількості рейсів по плану та факту та відсоток рейсів виконаних по факту автомаршрутів ПП "Шеріфф".

На підставі наданих послуг по диспетчеризації віддалених об'єктів складено акти здачі - прийняття робіт (надання послуг) (а. с. 46-61) та такі рахунки - фактури (а. с. 31 - 45) на загальну суму 68570,00 грн.:

- № СФ - 0000316 від 08.11.2016 на суму 2920,00 грн. (частково сплачено);

- № СФ - 0000360 від 14.12.2016 на суму 4920,00 грн.;

- № СФ - 0000006 від 24.01.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000054 від 15.01.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000085 від 16.03.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000116 від 19.04.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000127 від 04.05.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000181 від 21.06.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000212 від 24.07.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000242 від 21.08.2017 на суму 5035,00 грн.;

- № СФ - 0000270 від 22.09.2017 на суму 4090,00 грн.;

- № СФ - 0000297 від 19.10.2017 на суму 4090,00 грн.;

- № СФ - 0000298 від 08.11.2017 на суму 4090,00 грн.;

- № СФ - 0000365 від 14.12.2017 на суму 4090,00 грн.;

- № СФ - 0000008 від 18.01.2018 на суму 4090,00 грн.

Вказані рахунки - фактури направлялись відповідачу, про що свідчать записи у журналі обліку поштових відправлень, копії якого долучено до справи (а. с. 184 - 191).

Відповідач не заперечував проти факту отриманих послуг за договором №015/4, про що свідчить лист №189, від 02.11.2017 (а. с. 67), адресований позивачу, щодо реструктуризації боргу за послуги GPS моніторингу, що складає за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року 60190,00 грн. у зв'язку з важкою фінансовою ситуацією ПП "Шеріфф", що склалася внаслідок низьких тарифів на перевезення пасажирів та відсутністю відшкодування за перевезення пільгових категорій громадян; зобов'язання погашати борг шляхом поступової виплати, починаючи з листопада 2017 року.

Також листом № 91, від 20.11.2017 (а. с. 192) відповідач повторно просив не відключати трекети ПП "Шеріфф" від системи GPS моніторингу "Дозор" та зобов'язався погасити борг до кінця року.

З огляду на викладене, відповідачем не надано належних доказів неотримання послуг передбачених договором №015/4 та доказів сплати заборгованості.

Тому, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Заперечення відповідача, викладені у листі від 05.02.2018 № 15, спростовуються наявними в матеріалах справи документами, які свідчать про отримання відповідачем послуг віддаленого контролю місцезнаходження транспортних засобів відповідача.

4. Стосовно обгрунтованості позовних вимог в частині стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 7258,47 грн. та 3% річних у розмірі 994,95 грн., згідно з розрахунками, викладеними у позовній заяві (а. с.106).

Приписами ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань судом встановлено його невірність, оскільки позивачем розрахунок проводився не за кожний повний місяць прострочення боргу, а за загальний період з 02.11.2017 по 26.05.2018, тому здійснивши власний розрахунок, суд прийшов до висновку про правильну їх суму у розмірі 3174,50 грн.

Щодо 3% річних суд, здійснивши їх перерахунок, суд прийшов до висновку про його правильність, тому 3% річних підлягають задоволенню на заявлену суму 994,95 грн.

5.Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 72739,45 грн., з яких 68570,00 грн. основного боргу, 3174,50 грн. інфляційних нарахувань та 994,95 грн. 3% річних.

В частині стягнення суми інфляційних нарахувань у розмірі 4083,97 грн. відмовити за безпідставністю нарахування.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Шеріфф" (10009, АДРЕСА_1, ) на користь Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" Житомирської міської ради (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 8, ):

- 68570,00 грн. боргу;

- 3174,50 грн. інфляційних нарахувань;

- 994,95 грн. 3% річних;

- 1668,33 грн. судового збору.

3. В частині стягнення 4083,97 грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.08.18

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 -3 сторонам (реком. з повідомл.)