ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2018 справа № 905/158/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 (доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів
на рішення господарського суду Донецької області
від16.05.2018р. (повний текст підписано 21.05.2018р.)
у справі№905/158/18 (суддя Сковородіна О.М.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів
до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області
простягнення 21181,94грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь Донецької області про стягнення коштів, повязаних із затримкою вагона, у сумі 21181,94грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.05.2018р. (повний текст підписано 21.05.2018р.) у справі №905/158/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Виносячи зазначене рішення, суд виходив з того, що виявлена комерційна несправність, що призвела до затримки спірного вагону та вимагала усунення для забезпечення безпеки руху, виникла саме внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставами для скасування рішення апелянт зазначає порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невірне дослідження доказів, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Так, за твердженнями позивача, суд першої інстанції не застосував норми закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а саме Угоду про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Додаток ІІ «Правила перевезення вантажів» до названої Угоди.

На переконання апелянта, суд дійшов невірного висновку про відсутність доказів, які обґрунтовують позовні вимоги, оскільки факт наявності комерційної несправності у вагоні №62058904 підтверджується актами загальної форми.

Крім того, щодо питання виявлення комерційної несправності саме на ст.Клепарів, апелянт наголошує, що: несправність виявлена, перш за все, за рахунок засобів відео нагляду; на станції діють посилені вимоги до безпеки руху поїздів та вагонів, встановлений додатковий контроль за відправленням вагонів з вантажем.

Разом з іншим, позивач стверджує, що факт усунення комерційної несправності підтверджений актами загальної форми, а також калькуляцією виправлення комерційного браку у вагоні №62058904 по станції Скнилів від 30.07.2017р.

У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за протоколом автоматизованого розподілу від 25.06.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

Ухвалою від 27.06.2018р. вказана колегія суддів відкрила апеляційне провадження у справі №905/158/18 та зобовязала відповідача до 06.07.2018р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржнику.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.07.2018р. після проведення підготовчих дій судова колегія призначила розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи відсутність відповідного клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тоді як судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

На поштову адресу суду від Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого відповідач наголошує, що рішення господарського суду Донецької області є законним та обґрунтованим, прийнятим з урахуванням усіх обставин справи, шляхом всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження наявних у матеріалах справи доказів, у звязку з чим просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін. При цьому відповідач стверджує, що обставини справи свідчать про те, що виявлена комерційна несправність, яка призвела до затримки спірного вагона та вимагала усунення для забезпечення безпеки руху, виникла саме внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу у вагоні.

На підставі розпорядження керівника апарату, за протоколом повторного автоматизованого розподілу від 27.08.2018р., у зв'язку з перебуванням у відпустці судді зі складу колегії ОСОБА_5, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), судді Радіонова О.О., Стойка О.В.

Згідно із вимогами ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як було встановлено господарським судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 15.07.2017р. зі станції Сартана Донецької залізниці Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Комбінат Азовсталь (далі відправник) на станцію Чиєрна- над- Тисою ЖРС було відправлено за залізничною накладною №51025203 у вагоні №62058904 вантаж сляби.

При перевірці поїзда в комерційному відношенні на станції Клепарів 22.07.2017р. залізницею виявлено комерційну несправність у вагоні №62058904, а саме: в передній і задніх частинах вагона відсутні розпірні рами, про що складено акт загальної форми від 22.07.2017р. №1527.

23.07.2017р. працівниками позивача складено акт загальної форми №5135, зі змісту якого вбачається, що при огляді вагону №62058904 виявлено, що згідно перевізних документів вантаж завантажено згідно додатку 3 гл.7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення без вказаних пунктів. Фактично - відсутні розпірні рами у даному вагоні, чим порушено додаток 3 гл.3 пункт 7.5.3 УМЗВС. У звязку з чим вагон №62058904 був направлений 23.07.2017р. на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності.

Після прибуття на станцію Скнилів, комерційну несправність вагону №62058904 виправлено позивачем, про що складено акти загальної форми від 23.07.2017р. №2226, від 31.07.2017р. №2347 та калькуляцію виправлення комерційного браку від 31.07.2017р.

З огляду на приписи ст.129 Статуту залізниць України, станціями Клепарів та Скнилів складено акти загальної форми №1927 від 23.07.2017р. та №2347 від 31.07.2017р. відповідно, на підставі яких за затримку вагону №62058904 Приватному акціонерному товариству Металургійний комбінат Азовсталь були нараховані платежі на загальну суму 21181,94грн.

Предметом розгляду справи №905/158/18 є стягнення Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь зазначених платежів у сумі 21181,94грн.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

За приписами ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні положення закріплені в ст.909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ч.2 ст.908 ЦК України та ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.2 ст.306 ГК України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами (ч.5 ст.307 ГК України).

За змістом ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 ст.12 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За приписами ч.1 ст.23 названого Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) визначає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно зі ст.4 Статуту перевезення залізницями вантажів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно до параграфу 3 ст.14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМЗВС), договір перевезення оформляється залізничною накладною. Одночасно з предявленням вантажу до перевезення відправник до кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану залізничну накладну.

За приписами Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001р. №542, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №796/5987, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. До вказаного додатку, зокрема, включені й сляби (заготовки стальні) код єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів 31407.

Пунктом 1 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р., встановлено що, вантажі до перевезення приймаються за наявності місячного плану або дозволу на перевезення, оформленого відповідно до Правил планування перевезень вантажів. Відправники можуть пред'являти вантажі до перевезення на місцях загального й незагального користування.

Приписами пункту 3 названих Правил визначено, що вантажі, що потребують тари для збереження їх від утрати, псування або пошкодження при перевезенні, повинні пред'являтися до перевезення у справній тарі, яка відповідає стандартам або технічним умовам, а вантажі, на тару і упакування яких стандарти та технічні умови не встановлено, - у справній тарі, що забезпечує їх збереження. Упаковка, в якій вантаж пред'являється до перевезення, не повинна завдавати шкоди рухомому складу, залізничній колії й навколишньому середовищу.

Відправник несе відповідальність за пред'явлений до перевезення вантаж у нестандартній і неякісній упаковці.

Якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред'явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то відправник зобов'язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію.

Відправник зобов'язаний на вимогу станції пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Відповідно до п.20 Правил приймання вантажів до перевезення, навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Згідно з приписами п.26 вказаних Правил забороняється приймати до перевезення вантажі у вагонах, завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності, та в інших випадках, передбачених Правилами перевезення окремих видів вантажів.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення унормовано, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

З огляду на те, що сляби (заготовки стальні) перевозяться залізницею у вагонах відкритого типу, вантаж, завантажений Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь по залізничній накладній №51025203 у вагон №62058904 мав прийматися до перевезення представниками залізниці 15.07.2017р. на станції Сартана шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення.

Як вбачається з параграфу 1 ст.10 УМЗВС розміщення та кріплення вантажів у вагонах колеи 1520мм проводиться у відповідності з Технічними умовами розміщення вантажів та кріплення вантажів (додаток 3 до цієї угоди), якщо перевізниками не були погоджені інші умови.

Як встановлено господарським судом, завантаження слябів у вагон №62058904 було здійснено відповідачем засобами відправника, а відповідно до відомостей, зазначених в графі 15 залізничної накладної №51025203 вага первізних улаштувань (розпірних рам) 219 кг. Правильність внесення відомостей до накладної №51025203 підтвердив представник відправника. На станції відправлення Сартана вантаж у вагоні №62058904 до перевезення у міжнародному залізничному сполученні був прийнятий залізницею без будь-яких зауважень та заперечень, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні.

До того ж, як вірно зазначено місцевим господарським судом, комерційна несправність, встановлена 22.07.2017р. на станції Клепарів (відсутність розпірних рам у передній і задніх частинах вагона), не є прихованою комерційною несправністю. Згідно приписів пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, відсутність кріплення слябів мала бути виявлена працівниками залізниці при прийнятті вантажу 15.07.2017р. у вагоні №62058904 і, які наслідок, залізниця згідно пункту 20 названих Правил не мала приймати вантаж до перевезення.

Таким чином, вантаж у вагоні №62058904 Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь був розміщений за правилами розміщення і кріплення вантажів. На момент прийняття залізницею вагону №62058904 до перевезення та укладання договору перевезення №51025203 комерційна несправність у частині кріплення вантажу була відсутня.

Разом з тим, судова колегія вважає доречними зауваження господарського суду Донецької області про те, що на шляху прямування від станції Сартана Донецької області до станції Клепарів Львівської області (станції затримання) вагон №62058904 прослідував більше ніж 1400км, зокрема, через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха РФ Донецька залізниця, стиковій станції передачі вагонів РФ Донецька залізниця РФ Придніпровська залізниця Камиш-Зоря, стиковій станції передачі вагонів РФ Придніпровська залізниця РФ Львівськам залізниця, однак жодних комерційних несправностей в кріпленні вантажу (у тому числі, відсутності розпірних рам) у вагоні №62058904 перевізником не було виявлено.

Щодо питання виявлення комерційної несправності саме на ст.Клепарів, апелянт наголошує, що: несправність виявлена, перш за все, за рахунок засобів відео нагляду; на станції діють посилені вимоги до безпеки руху поїздів та вагонів, встановлений додатковий контроль за відправленням вагонів з вантажем. Однак, такі посилання скаржника жодним чином не спростовують правомірність викладених вище доводів суду першої інстанції.

Згідно з параграфами 1-2 статті 32 УМЗВС перевізнику мають бути відшкодовані всі витрати, повязані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Відповідно до параграфу 6 ст.28 УМЗВС, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, якщо перепони для перевезення вантажу виникли з причин, що не залежать від перевізника.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Передбачена статтею 77 ГПК України вимога процесуального законодавства щодо допустимості доказів знаходить своє вираження в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

На підставі аналізу матеріалів справи, враховуючи факт приймання залізницею вантажу на станції відправлення у спірному вагоні без зауважень щодо кріплення вантажу та недоведеність вини відповідача у виникненні браку, з огляду на відсутність доказів того, що комерційний брак мав скритий характер, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Донецької області про те, що виникнення комерційної несправності сталося внаслідок незабезпечення збереження перевізником кріплень вантажу у вагоні №62058904. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для стягнення з відповідача заявлених у позові коштів.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не застосував норми закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а саме Угоду про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Додаток ІІ «Правила перевезення вантажів» до названої Угоди, не приймаються судовою колегією, оскільки спростовуються змістом рішення господарського суду Донецької області, яке містить безпосередні посилання на норми названого акту.

З огляду на викладені вище висновки суду апеляційної інстанції, які здійснені на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи, колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у звязку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається, що за змістом ст.129 ГПК України має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів на рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2018р. (повний текст підписано 21.05.2018р.) у справі №905/158/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2018р. (повний текст підписано 21.05.2018р.) у справі №905/158/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 27.08.2018р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 6 примірників: 2 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО