ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1373/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/1373/18

за позовом Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2»

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бажура Світлана Юріївна

про стягнення 11224,45 грн., -

за участю представників:

від позивача: Бєдний О.М., довіреність від 10.01.2018р. №03/01-107

від відповідача: не з'явився

Суть спору: МКП «Одеська теплоелектроцентраль №2» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ФОП Бажура Світлана Юріївна 11224,45 грн., з яких: 9183,21 грн. - основний борг, 150,20 грн. - 3% річних, 382,01 грн. - інфляційні нарахування, 1509,03 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №62/Т-2016 на користування тепловою енергією в гарячій воді від 25.10.2016р. щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Відповідач у судові засідання не з'явився, про причини свого нез'явлення суд не повідомив та відзив на позов у вставлений судом строк не надав.

При цьому, судові ухвали про відкриття провадження у справі та про відкладення судового засідання щодо розгляду справи по суті, які надіслані відповідачу на адресу, що зазначена у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті до суду органами зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, із врахуванням строку розгляду справи, враховуючи, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про дату, час і місце розгляду судової справи, та забезпечення реалізації відповідачем права на судовий захист своїх прав та інтересів, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 10.09.2018р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом встановлено:

25.10.2016р. між МКП «Одеська теплоелектроцентраль №2» (Виконавець, позивач) та ФОП Бажура Світлана Юріївна (Споживач, відповідач) укладений договір №62/Т-2016 на користування тепловою енергією в гарячій воді, згідно з яким Виконавець зобов'язаний відпустити Споживачу теплову енергію в гарячій воді відповідно до встановленого йому плану тепло споживання в період з 01.10.2016р. по 30.04.2017р. 5,55 Гкал з максимумом теплового навантаження 0,003 Гкал /год.

Згідно з п.2.2 договору облік теплоенергії, що відпускається, проводиться приладами обліку теплової енергії у встановленому на тепловому введенні Споживача відповідно до «Інструкції з обліку відпуску тепла електростанціями і підприємствами теплових мереж». Прилади обліку пломбуються в установленому порядку. За відсутності приладів обліку кількість теплової енергії, що відпускається Споживачеві, розраховується Виконавцем по максимальному тепловому навантаженню з урахуванням фактичного часу споживання теплової енергії і фактичною температурою мережевої води в подаючому трубопроводі.

Відповідно до п.3.1 договору ціна цього договору вартості послуг, наданих Виконавцем, становить 8781,49 грн., у тому числі вартість послуг, наданих Виконавцем за цим договором, встановлюється у 1582,25 грн. за 1 Гкал з урахуванням ПДВ - 20%.

Згідно з п.4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати Споживачем після пред'явлення Виконавцем рахунка-фактури на оплату послуг.

Відповідно до п.4.2 договору до рахунку додаються акти прийняття-передавання послуг з теплопостачання із зазначенням обсягу переданих послуг Споживачеві.

Згідно з п.4.4 договору розрахунок за теплову енергію проводиться виключно в грошовій формі до 15 числі місяця, наступного за звітним, відповідно до тарифів, що діють.

Відповідно до п.5.1 договору місце постачання послуг - м. Теплодар, вул. Ген. Плієва, 15.

Згідно з п.п.6.1.1, 6.1.2 договору Споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги, приймати надані послуги згідно з рахунком-фактурою, які отримувати в КП «Одеська ТЕЦ-2», вул. Польова, 1, офіс №2.

Відповідно до п.7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Згідно з п.7.3 договору у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання Споживач зобов'язаний сплатити Виконавцю заборгованість з урахуванням норм ст. 625 Цивільного кодексу України, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення і в розмірі 10 відсотків річних від суми неналежного виконання зобов'язання.

Відповідно до п.п.10.1, 10.2 договору цей договір укладається на строк з 01.10.2016р. до 31.12.2017р. і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення терміну його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про припинення його дії або зміну умов договору, що не суперечать законодавству України.

Згідно з п.11.2 договору при відсутності приладу обліку кількість спожитої теплової енергії визначається розрахунковим способом: на опалення - згідно теплового навантаження будівлі з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових мереж Виконавця та кількості діб роботи теплоспоживчого обладнання Споживача в розрахунковий період.

Відповідно до п.11.3 договору розрахунки проводяться в грошовій формі згідно рахунку-фактури шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця за тарифами, встановленими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики комунальних послуг. Нові тарифи встановлює Національна комісія регулювання ринку комунальних послуг України, вони не є предметом узгодження між Виконавцем та Споживачем, нарахування з застосуванням нових тарифів проводяться з дати встановлення, зазначеної у відповідному рішенні про встановлення тарифу.

Також господарським судом встановлено, що на виконання умов договору у період з листопада 2017 року по березень 2018 року включно позивач відпустив відповідачу теплову енергію на суму 11867,67 грн., на оплату якої виставлено відповідні рахунки:

- №635 від 30.11.2017р. на суму 1856,05 грн. (акт надання послуг №599 від 30.11.2017р.);

- №734 від 28.12.2017р. на суму 2042,48 грн. (акт надання послуг №737 від 31.12.2017р.);

- №92 від 31.01.2018р. на суму 2401,40 грн. (акт надання послуг №94 від 31.01.2018р.);

- №233 від 28.02.2018р. на суму 2684,20 грн. (акт надання послуг №236 від 28.02.2018р.);

- №351 від 31.03.2018р. на суму 2883,54 грн. (акт надання послуг №355 від 31.03.2018р.).

Відповідачем теплову енергію оплачено частково, а саме на суму 2684,20 грн., про що свідчить відповідне платіжне доручення №@2PL277402 від 15.03.2018р.

Решту вартості теплової енергії відповідачем не оплачено.

17.05.2018р. позивач надіслав відповідачу лист від 17.05.2018р. №03/02-316, в якому просив відповідача сплатити заборгованість в сумі 9183,21 грн. в строк до 25.03.2018р.

Вказаний лист отриманий відповідачем 18.05.2018р., проте залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір №62/Т-2016 на користування тепловою енергією в гарячій воді від 25.10.2016р., за умовами якого позивач зобов'язався відпустити відповідачу теплову енергію в гарячій воді, а відповідач своєчасно та в повному обсязі її оплатити.

В силу вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між тим, як вище встановлено господарським судом відповідачем неналежним чином виконувались свої зобов'язання за договором №62/Т-2016 на користування тепловою енергією в гарячій воді від 25.10.2016р. щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, у зв'язку з чим у відповідача наявний перед позивачем борг у розмірі 9183,21 грн.

При цьому, жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, які спростовують його наявність, відповідач до суду не надав.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 9183,21 грн., а отже, і їх задоволення.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, згідно з яким розмір 3% річних за період з 16.12.2017р. по 02.07.2018р. становить 150,20 грн., господарським судом встановлено невідповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача, а саме встановлено, що позивачем нараховано 3% річних у відповідні періоди на суму боргу, яка є більшою, ніж наявна у відповідача станом на період часу.

За таких обставин, господарським судом здійснений розрахунок 3% річних, згідно з яким загальний розмір 3% річних становить 103,84 грн.

Період надання послугСума боргуПеріод нарахуванняРозмір 3% річних
Листопад 2017р.1855,79 грн.16.12.2017р. - 02.07.2018р.30,35 грн.
Грудень 2017р.2042,48 грн.16.01.2018р. - 02.07.2018р.28,20 грн.
Січень 2018р.2401,40 грн.16.02.2018р. - 02.07.2018р. 27,04 грн.
Лютий 2018р.Заборгованість відсутня --
Березень 2018р.2883,54 грн.17.04.2018р. - 02.07.2018р.18,25 грн.
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних задовольняються частково в сумі 103,84 грн.

Перевіривши розрахунок індексу інфляції, згідно з яким розмір індексу інфляції за період з січня 2018р. по квітень 2018р. становить 382,01 грн., господарським судом встановлено невідповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача, а саме встановлено, що позивачем нараховано індекс інфляції у відповідні періоди на суму боргу, яка є більшою, ніж наявна у відповідача станом на період часу.

За таких обставин, господарським судом здійснений розрахунок індексу інфляції, згідно з яким загальний розмір індексу інфляції становить 184,63 грн.

Період надання послугСума боргуПеріод нарахуванняРозмір індексу інфляції
Листопад 2017р.1855,79 грн.Січень 2018р. - квітень 2018р.81,07 грн.
Грудень 2017р.2042,48 грн.Лютий 2018р. - квітень 2018р. 57,72 грн.
Січень 2018р.2401,40 грн.Березень 2018р. - квітень 2018р. 45,84 грн.
Лютий 2018р.Заборгованість відсутня --
Березень 2018р.2883,54 грн.У визначений позивачем період часу (січень 2018р. - квітень 2018р.) заборгованість відсутня
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції задовольняються частково в сумі 184,63 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами п.7.3 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання відповідач зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість з урахуванням норм ст. 625 Цивільного кодексу України, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення і в розмірі 10 відсотків річних від суми неналежного виконання зобов'язання.

З доданого до позовної заяви розрахунку пені вбачається, що розмір останньої позивачем розраховано на підставі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду України від 07.11.2011р. у справі №3-121гс11 та Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі №910/10224/14.

Перевіривши розрахунок пені, згідно з яким розмір пені за період з 02.01.2018р. по 02.07.2018р. становить 1509,03 грн., господарським судом встановлено невідповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача, а саме встановлено, що позивачем нараховано пеню у відповідні періоди на суму боргу, яка є більшою, ніж наявна у відповідача станом на період часу.

За таких обставин, господарським судом здійснений розрахунок пені, згідно з яким загальний розмір пені становить 1129,32 грн.

Період надання послугСума боргуПеріод нарахуванняРозмір пені
Листопад 2017р.1855,79 грн.02.01.2018р. - 02.07.2018р.304,96 грн.
Грудень 2017р.2042,48 грн.16.01.2018р. - 02.07.2018р.312,92 грн.
Січень 2018р.2401,40 грн.16.02.2018р. - 02.07.2018р. 304,62 грн.
Лютий 2018р.Заборгованість відсутня --
Березень 2018р.2883,54 грн.17.04.2018р. - 02.07.2018р.206,82 грн.
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені задовольняються частково в сумі 1129,32 грн.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на обидві сторони у справі пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2» задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бажура Світлана Юріївна (65490, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на користь Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2» (65490, Одеська обл., м. Теплодар, ) основний борг в розмірі 9183 (дев'ять тисяч сто вісімдесят три) грн. 21 коп., 3% річних у розмірі 103 (сто три) грн. 84 коп., індекс інфляції в розмірі 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 63 коп., пеню в розмірі 1129 (одна тисяча сто двадцять дев'ять) грн. 32 коп. та судовий збір в розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн. 13 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 11 вересня 2018 р.

Суддя Г.Є. Смелянець