ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 Справа № 904/2662/18
за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг

до Житлово - будівельного кооперативу "РАССВЕТ-46", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості у розмірі 495 805,34грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 2189/01 від 16.05.2018

від відповідача: ОСОБА_2 дов. від 08.08.2018

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області до Житлово-будівельного кооперативу "РАССВЕТ-46" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 495 805,34 грн., в тому числі 440 000,00 грн. основного боргу, 2 385,60 грн. інфляційних втрат, 2 003,39 грн. три проценти річних, 22 678,97 грн. пені, 28 737,38 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача зобов'язань за договором №526 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 18.10.13 в частині своєчасної оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 22.06.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач заборгованість за основним боргом визнач частково, зазначив, що до предявлення позову до суду ним було сплачено суму 13 004 грн. 65 коп. Крім того, Відповідач зазначив, що після відкриття провадження у справі ним частково погашено суму основного боргу у розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Заперечує проти вимоги в частині нарахування пені та штрафу, Відповідач посилаючись на те, що умовами договору не визначено базу нарахування відповідних санкції, що виключає можливість для здійснення їх нарахування.

Крім того, Відповідач просить суд зменшити розмір нарахованих санкцій на 50% обґрунтовуючи тим, що ЖБК "РАССВЕТ-46" є неприбутковою організацію. Відповідач також зазначив про існування дебіторської заборгованість мешканців житлового будинку перед ЖБК за наді послуги у липні 2018 року 447 895,84 грн. та у січні-квітні 2018 року - 210 178,53 грн.

Ухвалою суду від 09.08.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні 06.09.2018 року.

Згідно положень ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 06.09.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши зміст та підстави вимог і заперечень сторін щодо предмета позову, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013 року між Позивачем (Теплопостачальна організація-продавець) та Відповідачем (Споживачем-Покупцем) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 526.

Відповідно до п. 1.1. Договору Теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов'язання постачати Споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач-покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленим тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1 Договору, теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених в додатку 1 до цього договору, що є його невідємною частиною, на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального періоду; гаряче водопостачання протягом року.

Підпунктом 3.2.5 Договору передбачено обовязок споживача-покупця виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені договором.

Згідно з п. 4.2.5 Договору, теплопостачальна організація - продавця зобовязана виписувати споживачу-покупцю рахунки для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальній організації-продавцю до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом.

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (п. 5.2 Договору).

Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді акта зі схемами теплових мереж, підписаного у двосторонньому порядку, який є невід'ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (п. 5.3 Договору).

Пунктом 5.8 Договору визначено, що у разі відсутності, пошкодження та/або некоректної роботи приладів комерційного обліку оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації-продавця, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 6.1 Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 6.2 договору).

Пунктом 6.3 Договору сторони узгодили, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання; решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за Договором.

Остаточний розрахунок за фактичну спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 6.5 договору, у Споживачів-Покупців, не має приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді. Розрахунки здійснюються згідно з пункту 6.3 Договору.

В рамках укладеного договору, сторонами підписано додаток №1, яким погоджено обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу; додаток до договору №2, яким погоджено умови постачання теплової енергії. Також, сторонами підписано дислокацію до договору.

Позивачем здійснено поставку Відповідачу теплової енергії у період з січня 2018 року по квітень 2018 року на загальну суму 440 000 грн., що підтверджується підписаними сторонами актам здачі приймання робіт (надання послуг): № 195 від 31.01.2018 року, №1245 від 28.02.2018 року, № 2337 від 31.03.2018 року, № 3330 від 17.04.2018 року. (а.с.а.с.15-18).

Позивач у позові посилається на те, що Відповідач зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 440 000 грн. 00 коп.

Як убачається з наданих у справу доказів, до дати предявлення даного позову до суду, Відповідачем здійснив оплату частини заборгованості в розмірі 13 004 грн. 65 коп., що є підставою для відмови в задоволенні позову у цій частині.

Після відкриття провадження у справі, Відповідач додатково сплатив суму заборгованості в розмірі 40 000,00 грн., що є підставою для закриття провадження у справі в зазначеній частині вимог.

Таким чином, станом на час винесенні рішення у справі, заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 386 995 грн. 35 коп., що підтвердив позивач в наданому суду акті звірки взаємних розрахунків.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення п.п. 6.3. договору строк оплати теплової енергії за спірний період є таким, що настав.

На час розгляду справи заборгованість Відповідача перед Позивачем складає суму у розмірі 386 995 грн. 35 коп. Доказів сплати вказаної заборгованості сторонами не надано.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивач вимагає стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції - 2 385 грн. 60 коп. за період з 01.03.2018 року по 01.05.2018 року та 3% річних за період з 21.02.2018 року по 30.05.2018 року у розмірі 2 003 грн. 39 коп. (а.с.9).

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку трьох процентів річних і інфляційних втрат та встановлено, що підрахунки здійснено правильно.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до пункту 7.2.7 Договору, за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7-ми відсотків вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становлять три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

На підставі зазначеного пункту договору, Позивач вимагає стягнення пені за загальний період прострочення з 21.02.2018 року по 30.05.2018 року у розмірі 22 678 грн. 97 коп. та штрафу у розмірі 28 737 грн. 38 коп.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір пені, то застосовуються санкції передбачені договором.

Як вище встановлено судом, в Договорі Сторони не встановили конкретний розмір пені, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ (не більше подвійної облікової ставки НБУ).

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в Договорі конкретний розмір пені, то нарахування її Позивачем у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є неправомірним, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується заявленої до стягнення суми штрафу - 28 737,38 грн., то зважаючи на те, що його розмір визначений сторонами в п. 7.2.7. Договору, нарахування такої санкції здійснено позивачем правомірно.

Доводи Відповідача стосовно не визначення сторонами в договору бази для обрахунку пені та штрафу, суд вважає безпідставними, адже, виходячи з умов договору, база для обрахунку санкції визначена сумою, за яку допущено прострочення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити суму нарахованих санкцій на 50%.

Господарський суд, враховуючи клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій, зважаючи на те, що причиною прострочення виконання Відповідачем зобовязання з оплати теплової енергії стала існуюча заборгованість населення з оплати відповідних послуг, що в сукупності зі ступенем виконання зобов'язання (часткове погашення суми боргу в процесі вирішення спору), а також відсутністю збитків Позивача, дає підстави для застосування положень ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України та зменшення заявленого до стягнення штрафу на 50 відсотків до 14 368,69 грн.

З урахуванням встановлених обставин, задоволенню підлягають вимоги позивача в частині стягнення суми в розмірі 386 995 грн. 35 коп. - основного боргу, 14 368 грн. 69 коп. - штрафу, 2 385 грн. 60 коп. - індексу інфляції, 2 003 грн. 39 коп. - 3% річних.

В частині стягнення заборгованості в розмірі 40 000,00 грн. провадження у справі підлягає закриттю в звязку з відсутністю предмету спору, в решті позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 231, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "РАССВЕТ-46" (50038, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг , вул. Водоп'янова, 8, ) на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) 386 995 грн. 35 коп. - основного боргу, 14 368 грн. 69 коп. - штрафу, 2 385 грн. 60 коп. - індексу інфляції, 2 003 грн. 39 коп. три проценти річних, 6 901 грн. 82 коп. - витрати зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення суми 40 000 грн. 00 коп. - закрити.

В решті позовних вимог відмовити

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.09.2018

Суддя ОСОБА_3