УХВАЛА

05 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/175/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Дочірньої компанії "Газ України"

Національної акціонерної компанії

"Нафтогаз України" - Онищенка І.П.,

Ізюмського комунального підприємства

теплових мереж - Радигіна Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Ізюмського комунального підприємства теплових мереж

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 (у складі колегії суддів: Тихий П.В. (головуючий), Россолов В.В., Сіверін В.І.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2018 (суддя Сальнікова Г.І.)

у справі № 922/175/18

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення 2 993 219,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") звернулася до суду з позовом до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (далі - Підприємство) про стягнення 2 993 219,00 грн, у тому числі інфляційні втрати у розмірі 2 700 528,59 грн та 3 % річних у розмірі 292 690,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок неналежного виконання Підприємством зобов'язань за договором від 01.10.2005 № 12/05-444, рішенням Господарського суду Харківської області від 17.08.2009 у справі № 33/62-09 стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 3 252 115,70 грн.

Оскільки Підприємство не сплатило заборгованість у сумі 3 252 115,70 грн, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" просило стягнути на свою користь інфляційні втрати за період з січня 2015 року по грудень 2017 року та 3 % річних за період з 27.01.2015 по 26.01.2018, нарахованих на суму основного боргу відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Підприємство, заперечуючи проти позову, заявило про застосування позовної давності.

Рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з Підприємства на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 2 599 713,01 грн інфляційних втрат за період з 01.02.2015 по 31.12.2017; 292 423,11 грн 3 % річних за період з 01.02.2015 по 26.01.2018 та 43 382,03 грн витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих позивачем відповідно до частини 2 статті 625 ЦК на суму основного боргу, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання. Разом із тим, суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 100 815,58 грн, нарахованих з 01.01.2015, та 3 % річних у розмірі 267,30 грн як заявлених поза межами трирічного строку позовної давності за відсутності поважних причин пропуску позивачем такого строку.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 3 % річних у розмірі 267,30 грн скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Підприємства на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 267,30 грн 3 % річних. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

При цьому, апеляційний суд виходи із того, що розрахунок 3 % річних здійснюється за кожний день прострочення зобов'язання, тож вимога про стягнення 3 % річних в сумі 292 690,41 грн, нарахованих за період з 27.01.2015 по 31.01.2018, заявлена в межах строку позовної давності та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у червні 2018 року ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за січень 2015 року у розмірі 100 815,58 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити.

Касаційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" обґрунтовує тим, що судами не враховано, що невиконання грошового зобов'язання є триваючим порушенням, тому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виключно за прострочення, яке триває повний місяць поки існує борг, відповідно, право кредитора вимагати сплату інфляційних втрат за січень 2015 року виникло з 01.02.2015, а строк позовної давності щодо цих вимог почав свій перебіг з 01.02.2015, отже, заявивши позов у січні 2018 року, позивач не пропустив строк позовної давності.

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у червні 2018 року Підприємство подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційну скаргу Підприємство обґрунтовує тим, що судами при вирішенні справи неправильно застосовано положення статті 267 ЦК з огляду на те, що строк позовної давності за основною вимогою, а також похідними вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних закінчився у липні 2012 року, що є підставою для відмови у позові.

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у відзиві на касаційну скаргу Підприємства вважає цю скаргу безпідставною та просить залишити її без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 922/175/18 за касаційними скаргами ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" і Підприємства на рішення Господарського суду Харківської області від 26.03.2018 і постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 та призначено касаційні скарги до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.09.2018.

Під час розгляду матеріалів справи встановлено, що на розгляді об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду знаходиться справа № 922/4099/17, правовідносини в якій є подібними з правовідносинами у справі № 922/175/18, яка розглядається.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ураховуючи подібність правовідносин у справі, яка передана на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, та у справі, яка розглядається, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 922/175/18 до закінчення перегляду у касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 922/4099/17 об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 922/175/18 до закінчення перегляду у касаційному порядку об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 922/4099/17.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий