номер провадження справи 4/60/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 Справа № 908/1064/18

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом: Державного підприємства Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства (03035, м. Київ, вул.Митрополита Василя Липківського, буд. 35);

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а)

про стягнення суми

суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Петриченко А.Є.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2, на підставі ордеру на надання правової допомоги № 424775 від 01.08.2018;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 40 від 30.08.2018;

05.06.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства, м. Київ за вих. №482 від 29.05.2018 (вх.. №1128/08-07/18) до ОСОБА_1 підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя про стягнення суми за Договором на проведення проектних робіт по об'єкту капітального будівництва №92-10-16 від 14.12.2016.

05.06.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу 908/1064/18 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2018 позовну заяву Державного підприємства Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства, м. Київ за вих. № 482 від 29.05.2018 (вх. №1128/08-07/18) до ОСОБА_1 підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.07.18 після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 01.08.2018 о 10 год. 00 хвил.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.07.2018, у звязку з відрядженням до м. Київ в період з 30.07.18 по 01.08.2018, перенесено підготовче засідання з 01.08.2018 об 10 год. 00 хв. на 02.08.18 о 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.08.2018 оголошено перерву в судовому засіданні до 03.09.2018.

10.08.2018 на адресу господарського суду Запорізької області від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог в розмірі 163 711,07 грн. та розстрочення суми боргу на 5 місяців, у звязку з скрутним фінансовим становищем.

03.09.2018 на адресу господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява, в якій представник позивача зазначає, що не заперечує проти визнання позову відповідачем та не заперечує проти розстрочення виконання судового рішення у запропонованій відповідачем спосіб.

Представник позивача в судовому засіданні 03.09.2018 підтримала заявлені позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та не заперечувала проти надання відповідачу розстрочки виконання рішення на 5 місяців.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.09.2018 визнала заявлені позовні вимоги та просила розстрочити виконання рішення на 5 місяців, у звязку з тяжким фінансовим становищем підприємства, відсутністю грошових коштів на рахунках відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд розглянувши заяву відповідача про визнання позовних вимог, вирішив прийняти її до розгляду, як таку, що подана у відповідності до норм ГПК України.

Заявлені позивачем вимоги позивач обґрунтовує тим, що він свої обовязки, встановлені договором № 92-10-16 на проведення проектних робіт по обєкту капітального будівництва від 14.12.2016 виконав в повному обсязі та належним чином, що підтверджується звітним матеріалом та актами приймання-передачі. Відповідач не здійснив оплату вартості другого етапу робіт, чим прострочив виконання грошового зобовязання в сумі 138567 грн., починаючи з 24.07.2017. У звязку з неналежним виконанням свої зобовязань по договору, позивачем нараховано відповідачу 3371,05 грн. 3 % річних, 12498,74 грн. інфляційних втрат, 9274,28 пені. Керуючись ст.ст. 2, 4, 20 ГПК України, ст.ст. 193, 231, 232, 324 ГК України, ст.ст. 251, 252, 525, 526, 530, 612, 625, 626, 629, 853, 887, 891 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 138 567 грн., 3371,05 грн. 3 % річних, 12498,74 грн. інфляційних втрат, 9274,28 пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2016 Державним підприємством «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства» (далі - виконавець) та ОСОБА_1 підприємством «Облводоканал» (далі - замовник) укладено договір № 92-10-16 на проведення проектних робіт по обєкту капітального будівництва (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати проектні роботи по обєкту капітального будівництва з розробки: «Реконструкція водозабірних споруд західного групового водопроводу продуктивністю 170000м.куб./добу. Стадія ТЕО».

Згідно п. 1.2 договору зміст та терміни виконання робіт визначаються календарним планом та завданням на проектування, що складають невідємну частину договору.

Відповідно до п.п. 4.1.- 4.2 договору дата початку виконання робіт з моменту підписання даного договору. Строк виконання проектних робіт відповідно до Календарного плану виконання робіт.

Відповідно до п. 13.1. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 31.05.2017 до договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором та продовжено до 30.06.2017.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з відповідача суми заборгованості за договором № 92-10-16 на проведення проектних робіт по обєкту капітального будівництва від 14.12.2016, яка складається з суми основного боргу в розмірі 138 567 грн., 3 % річних в розмірі 3371,05 грн., інфляційних втрат в розмірі 12498,74 грн., пені в розмірі 9274,28 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог частин першої та четвертої статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу; до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів

Згідно із ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 1 ст. 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим з моменту його затвердження замовником.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п.1, 7 ст. 193 ГК України.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1 договору вартість робіт за Договором встановлюється згідно з Протоколом угоди про договірну ціну (Додаток № 1 до договору) і складає 198567,00 грн., у тому числі ПДВ 33094,50 грн.

Платежі по договору здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів із дня підписання Актів здачі-приймання проектних робіт (в цілому, або окремих етапів проектування). Замовник протягом пяти календарних днів з дня отримання Акта здачі-приймання виконаних проектних робіт (окремих етапів) зобовязаний підписати акт та завірити його своєю печаткою, або направити виконавцю мотивовану відмову від приймання виконаного етапу проектування (п.п. 6.1, 6.2 договору).

По завершенню виконання етапів робіт виконавець предявляє замовнику акт приймання-передачі у двох примірниках з додатком до нього комплекту документації, передбаченої календарним планом робіт та умовами договору в 4-х примірниках та в 1 примірнику на електронному носії. Замовник протягом 10 днів з дня отримання акта приймання-передачі та звітних документів, що передбачені в п. 7.3 договору, зобовязаний надіслати виконавцю підписаний акт приймання передачі або мотивовану відмову від прийняття робіт (п.п. 7.3, 7.4 договору).

Згідно п. 7.6. договору Якщо в передбачені п. 7.4. даного договору строки замовник не повертає виконавцю акт приймання-передачі або не надає мотивованої відмови від прийняття робіт, роботи вважаються прийнятими замовником, а акт, підписаний виконавцем є підставою для проведення розрахунків.

Додатком № 1 та № 2 до договору в редакції додаткової угоди № 3 від 31.05.2017 до договору сторонами узгоджено розмір договірної ціни на розробку проекту, яка становить 198567,00 грн. та викладено календарний план робіт із зазначенням вартості робіт за кожний із етапів, а саме: 1 етап збір вихідних даних вартістю 60000 грн. зі строками виконання у грудні 2016 року; 2 етап реконструкція водозабірних споруд західного групового водопроводу продуктивністю 170000м.куб/добу, стадія ТЕО вартістю 138567 грн. зі строком виконання у червні 2017 року.

22.12.2016 уповноваженими представниками сторін підписано та скріплено печатками підприємств Акт здачі-приймання робіт № 83, в якому зазначено, що розмір договірної ціни становить 198567,00 грн., виконано робіт за звітний період на суму 60000,00 грн., належить оплатити за цим актом 60000,00 грн. Даний акт підтверджує, що виконані роботи по етапу 1 задовольняються умовами договору, належним чином оформлені та підлягають оплаті.

Акт приймання передачі робіт № 28 по етапу № 2 підписано з боку виконавця. В даному акті зазначено, що виконано робіт за звітний період на суму 198567,00 грн., отримано оплат на суму 60000,00 грн., належить до перерахування за цим актом сума в розмірі 138567,00 грн.

Листом № 507 від 29.06.2017 позивач згідно договору № 92-10-16 від 30.11.2016 та етапу 2 календарного плану направив відповідачу виконану в повному обсязі проектно-кошторисну документацію по обєкту «Реконструкція водозабірних споруд західного групового водопроводу продуктивністю 170000 м.куб/добу. Стадія ТЕО», а саме: книги 4 од.; накладна № 1 2 прим.; акт виконаних робіт № 28 2 прим. Зазначені документи отримані уповноваженим представником відповідача 03.07.2017, про що свідчить підпис представника на накладній № 1 (а.с. 35).

Акт приймання-передачі № 28 другого етапу робіт відповідач не повернув, не надав відмови від приймання робіт та не здійснив оплату вартості другого етапу робіт, чим прострочив виконання грошового зобовязання в розмірі 138567,00 грн. починаючи з 24.07.2017, що не заперечується відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 138567,00 грн. заявлені законно, обґрунтовано, які підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання по договору № 92-10-16 на проведення проектних робіт по обєкту капітального будівництва від 14.12.2016 у розмірі 138567,00 грн., вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3371,05 грн. за період з 24.07.2017 по 15.05.2018 та інфляційних втрат в розмірі 12498,74 грн. за період з липня 2017 по березень 2018 заявлено позивачем обґрунтовано.

Надані розрахунки судом перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що розрахунки втрат від інфляції грошових коштів та 3% річних позивачем виконані вірно.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 9274,28 грн. пені за період з 24.07.2017 по 24.01.2018.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема у такому розмірі: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафних санкцій у вигляді пені, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення, пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Відповідно до п.1.1 статуту позивача, Державного підприємства Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства засновано на державній формі власності.

Отже, судом встановлено, що позивач відноситься до суб'єкту господарювання, що належить до державного сектора економіки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивач в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в розмірі 9274,28 грн. нараховані відповідно до законодавства, тому підлягають задоволенню.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, про що зазначив в відзиві на позовну заяву.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, тому дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем, у зв'язку з чим постановляє рішення про повне задоволення позовних вимог.

Що стосується заяви відповідача, в якій він просить розстрочити виконання рішення на 5 місяців, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частинами 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, при прийнятті рішення про надання розстрочки та відстрочки суд має враховувати, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Суд приймає до уваги факти та доводи, викладені відповідачем в заяві про розстрочення суми боргу, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, згоду позивача щодо надання розстрочки строком на 5 місяців, вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та надати розстрочку виконання рішення щодо загальної суми заборгованості- 163711,07 грн., яка складається з суми основного боргу 138567,00 грн., 3 % річних 3371,05 грн., інфляційних втрат - 12498,74 грн., пені - 9274,28 грн. на 5 місяців, шляхом сплати щомісячно рівними частинами по 32742,21 грн., а в останньому місяці 32742,23 грн., починаючи з вересня 2018.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства до ОСОБА_1 підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а, ) на користь Державного підприємства Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства (03035, м. Київ, вул.Митрополита Василя Липківського, буд. 35, ) основний борг в розмірі 138567 (сто тридцять вісім тисяч пятсот шістдесят сім) грн. 00 коп., 3 % річних в розмірі 3371 (три тисячі триста сімдесят одна) грн. 05 коп., інфляційні втрати в розмірі 12498 (дванадцять тисяч чотириста девяносто вісім) грн. 74 коп., пеню в розмірі 9274 (девять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 28 коп., розстрочивши виконання рішення в цій частині на 5 місяців, шляхом сплати щомісячно рівними частинами по 32742,21 грн.

з 28.09.2018 по 28.10.2018 32742,21 грн.;

з 28.10.2018 по 28.11.2018 32742,21 грн.;

з 28.11.2018 по 28.12.2018 32742,21 грн.;

з 28.12.2018 по 28.01.2019- 32742,21 грн.;

з 28.01.2019 по 28.02.2019 - 32742,23 грн. ОСОБА_3 наказ.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а, ) на користь Державного підприємства Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства (03035, м. Київ, вул.Митрополита Василя Липківського, буд. 35, ) судовий збір в розмірі 2455 (дві тисячі чотириста пятдесят пять ) грн. 68 коп. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 07 вересня 2018 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.