донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.08.2018 справа №908/1888/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): суддів: при секретарі судового засідання: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третіх осіб: ОСОБА_5 за довіреністю; ОСОБА_6 за довіреністю; Не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя
На рішення господарського суду Запорізької області
від 23.03.2018р. (повний текст підписано 02.04.2018р.)
у справі №908/1888/17 (головуючий суддя Проскуряков К.В., судді Зінченко Н.Г., Смірнов О.Г.)
за позовомПриватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецька область
до Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя
За участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: 1. Іноземного підприємства СЖС Україна, м. Одеса 2. Запорізької торгово-промислової палати, м. Запоріжжя
простягнення 560 902,55 грн.
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року до господарського суду звернулось Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка, Донецька область (далі Позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за поставлену продукцію в розмірі 498 498,32 грн., 53 226,42 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 9177,81 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.09.2017, залучено до участі у справі № 908/1888/17 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: Іноземне підприємство СЖС Україна, та Запорізьку торгово-промислову палату.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.03.2018 позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, за доводами апеляційної скарги, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки саме Позивачем було порушено вимоги ст. 687 Цивільного кодексу України щодо перевірки додержання продавцем умов Договору купівлі продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару та поставлено неякісний товар. Також, зазначив, що п. 5.1. Договору суперечить вимогам діючого законодавства.

Від Позивача 23.07.2018р. надійшло клопотання про направлення на його адресу копії апеляційної скарги, однак вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки до апеляційної скарги додані докази направлення копії апеляційної скарги разом з усіма додатками, що підтверджується фіскальним чеком №6645 від 20.04.2018р. та описом вкладення у рекомендований лист з відміткою підприємства поштового звязку. Право сторін на ознайомлення з матеріалами справи та виготовлення їх копій було судом забезпечено.

Інших клопотань від сторін не надходило.

Представник Відповідача у судовом засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник Позивача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Зокрема, у судовому засіданні Позивач пояснив, що товар поставлено Відповідачу належної якості, який відповідає умовам укладеного Договору та специфікації, оскільки при відправленні Відповідачу, вся партія товару пройшла перевірку, що підтверджується відповідними сертифікатами якості з відміткою організації ІП СЖС-Україна.

Треті особи в судове засідання 27.08.2018р. не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе закінчити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи, встановлені наступні обставини:

- укладення 12.09.2016р. між сторонами договору № 631/16 Сб, за умовами п. 1.1 якого Позивач (постачальник) зобов'язався поставити та передати у власність Відповідача (покупця) продукцію коксохімічного виробництва (товар) у відповідності з сортаментом, якістю, строками, в обємі, за цінами та на умовах, передбачених у додатках (специфікаціях) до даного договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору;

підписання сторонами до Договору Специфікацій № 1, 2, в яких сторонами узгоджено найменування товару (горішок коксовий 1,25 мм, марка ОК 2, ОК 3 ТУ У 19.1-0:2012), його кількість у сухій вазі, вартість, сума специфікації, строк поставки, умови поставки: FCA, залізнична станція Авдіївка Донецької залізниці, згідно правил Інкотермс-2010 (з урахуванням Додаткових угод № 2 від 01.11.2016 та № 3 від 28.11.2016);

передання Позивачем та прийняття Відповідачем у листопаді 2016 поставленого товару на загальну суму 5 818 974,56 грн. за залізничними накладними №№ 52462025, 52536141, 52683588, 527555, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи;

часткової оплати Відповідачем рахунків фактур Позивача, а саме:

рахунок фактура № 91255679 від 17.11.20016 на суму 1 431 769,96 грн. був оплачений Відповідачем 19.01.2017 в розмірі 803 770,12 грн.; рахунок-фактура № 91252020 від 20.11.2016 на суму 1 445 791,66 грн. 19.01.2017 в розмірі 1 284 904,95 грн.; рахунок-фактура № 91269724 від 26.11.2016 на суму 575 903,96 грн. 19.01.2017 в розмірі 527 883,64 грн.; рахунок-фактура № 91276082 від 29.11.2016 на суму 2 365 508,98 грн. 19.01.2017 в розмірі 2 161 271,17 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором поставки №171501/1605846 від 26.12.2016р. в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару. За твердженням позивача, таке порушення умов Договору є підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості.

Представник Відповідача у суді першої інстанції заперечував проти позову, зазначивши, що у листопаді 2016 р. за Договором № 631/16 СБ Позивач поставив Відповідачу товар (горішок коксовий), проте фактичний показник якості Зольність Ad, який був виявлений при контрольній перевірці товару не підтвердився. Посилаючись на вимоги спеціалізованого стандарту для даного виду коксохімічної продукції , а саме СОУ МПП 75.1160-322:2010, Відповідач вказував на обовязок здійснювати контрольне перевіряння якості коксового горішка у Споживача, а саме: зольність Ad хід легких речовин, масової частки загальної сірки, масової частки фосфору, вважаючи зміст умов п. 5.1. договору таким, що протирічить умовам спеціалізованого стандарту СОУ МПП.

Відповідач стверджував, що здійснив на своєму складі контрольні випробування за участю ІП СЖС-Україна, представників позивача та експерта Запорізької Торгово-промислової палати по якісним показникам, за результатами яких встановлені відхилення по показнику Зольність Ad, які були відображені при підписанні актів приймання-передачі товару № 91255679 від 17.11.2016, № 91252020 від 20.11.2016, № 91269724 від 26.11.2016, № 91276082 від 29.11.2016, внаслідок чого повідомив Позивача про приймання товару з дисконтом 2,5% за кожний процент перевищення від встановленого в ТУ значення по золі для коксового горіха марки ОК 3 (15%).

Відповідач вважав, що дані, які отримані Запорізькою Торгівельно-промисловою палатою спільно з представником ПАТ ЗФЗ та ІП СЖС України, були викладені в актах ЗТПП на законних підставах, а самі акти ЗТПП - є належними доказами з підтвердження поставки товару з відхиленням по показнику якості Зольність А у розумінні п.4.2.6. СОУ МПП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з мотивів доведеності факту не внесення Відповідачем повної оплати за поставлений товар, що є підставою для нарахуванняінфляційних втрат та 3% річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264-271 ГК України.

Згідно з ч.1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 526, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України товар повинен бути оплаченим після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК Україн ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, а частиною 2 цієї статті встановлено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відтак, чинним законодавством України передбачено, що договір може містити умови, що передбачають порядок зміни ціни товару і обов'язок боржника сплатити кредитору змінену (у т.ч. зменшену) ціну товару, проте і в Договорі, і в Специфікаціях до нього такі умови відсутні, у звязку з чим твердження Відповідача про можливість оплати поставленного товару з урахування знижки (2,5%) не ґрунтуються на умовах Договору.

В свою чергу, вимогами п. 5.1 Договору сторони узгодили, що Відповідач здійснює приймання товару за якістю у Позивача із залученням незалежного сюрвейєра ІП "СЖС Україна" з наступним оформленням звіту про інспекцію якості товару, попередньо здійснивши огляд порожнього рухомого складу, у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями. В разі виявлення неякісного товару відвантаження неякісної партії товару не відбувається. Якісні показники, зазначені у звіті про інспекцію якості (% вологи, фракційний склад, вміст зольності), визначені при вихідному контролю якості у Позивача, є кінцевими при взаєморозрахунках для обох сторін.

До матеріалів справи додано звіт про результати випробувань, складений ІТ "СЖС України", відповідно до якого проведено інспекцію з метою ідентифікації вантажу, спостерігання за відбором проб, за проведенням випробувань в лабораторії підприємства, засвідчення штампом СЖС свідоцтва якості підприємства.

Відповідач в обґрунтування заперечень зазначав, що з метою встановлення фактичних показників якості та кількості відвантаженого товару ним здійснене комісійне приймання спірних вагонів на території його підприємства за участю представників ІП "СЖС-Україна" та експерта Запорізької ТПП.

Зазначені доводи судова колегія вважає безпідставними, оскільки, поперше умовами п. 5.3 Договору передбачено, що суха маса товару у покупця визначається на підставі результатів провішування з урахуванням частки загальної вологи, визначеної у Позивача та зазначеної в сертифікаті якості останнього, що засвідчені незалежною експертною компанією СЖС Україна та в звіті про інспекцію якості товару, вказаного в п. 5.1.; подруге в порядку п. 5.1 Договору Відповідачем вже прийнятий зазначений товар на складі Позивача, в тому числі, за якісними показниками, які зазначені у звіті про інспекцію якості (% вологи, фракційний склад, вміст зольності), сторонами підписані акти прийому-передачі товару, отже спроба Відповідача повторно прийняти товар та надати відповідні претензії Позивачу не базується на умовах Договору.

За таких підстав, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідачем спірний товар прийнятий в повному обсязі за умовами спірного Договору, тому повинен бути оплачений.

Крім того, як встановлено господарським судом, поставлений товар вже використаний Відповідачем у виробничому процесі.

Разом з тим, відповідно до ст. 687 ЦК України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

За приписами ч. 1 ст. 688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що Відповідач у відповідності до положень ч.1 ст.688 Цивільного кодексу України та умов п.8.4. Договору звертався до Позивача з претензією щодо неналежної якості товару, будь-які докази повернення або намагання повернути Позивачу отриманий Відповідачем товар в матеріалах справи відсутні.

Наявний в матеріалах справи лист №45/1797 від 05.12.2016р. (а.с. 118 т. 1) не може бути розцінений у якості претензії щодо невідповідності якості поставленного товару, оскільки у вказаному листі Відповідач висловив лише бажання отримати коригувальні рахунки за невідповідність показників зольності у поставленному товарі, а не претензії щодо якості товару.

Твердження апелянта про те, що п. 5.1 Договору не відповідає умовам діючого законодавства є безпідставними, оскільки Відповідачем не було предявлено зустрічного позову у даній справі про визнання такого пункту Договору недійсним, як і не було звернень з відповідними позовними вимогами.

Крім того, зменшення розміру ціни отриманого товару здійснено Відповідачем всупереч вимог Договору, в однобічному порядку та не ґрунтується на нормах закону.

За таких обставин, враховуючи невиконання Відповідачем зобов'язань за Договором стосовно здійснення повної оплати вартості поставленого товару, наявність підстав для стягнення суми основної заборгованості у розмірі 498 498,32 грн., інфляційних втрат у розмірі 53 226,42 грн. та 3 % річних у розмірі 9177,81 грн., висновок суду першої інстанції про задоволення позову є правомірним.

Таким чином, будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 23.03.2018 у справі № 908/1888/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.03.2018 у справі № 908/1888/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 31.08.2018р.

Головуючий (суддя-доповідач): О.В. Стойка

Судді: І.В.Зубченко

ОСОБА_3