ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1824/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа
про стягнення коштів в розмірі 28188,20 грн
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 03/18 від 03.01.2018;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм", м. Мерефа, про стягнення заборгованості в розмірі 28188,20 грн., підставою нарахування якої стало порушення відповідачем умов укладеного між сторонами даного спору договору поставки № ЦЕР-23/05/16 від 23.05.2016 щодо вчасної та в повному обсязі оплати за поставлений позивачем товар. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2018 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.07.2018 о 12:30 год.

03.08.2018 відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 22547), в якому відповідач заперечуючи проти позову, зазначив, що в порушення вимог ст. 162 ГПК України, TOB «Альтернатива Трейд» звернулось до суду не з «позовною заявою», а з «заявою про стягнення грошової заборгованості за договором», яка не підлягає розгляду в порядку позовного провадження. В «заяві» не зазначено ціну позову, а фраза «загальна сума грошової заборгованості», відображена на 1-й сторінці заяви, не є ціною позову. Окрім цього, відповідач зауважив, що позивачем не надано до суду звітів про реалізований товар, які TOB «Церій Фарм» направляло позивачу кожні 14 днів, та, оскільки граничний термін реалізації товару не встановлений (п.6.1. договору), у TOB «Церій Фарм» обов'язок сплати коштів позивачу виникає лише після реалізації отриманого товару в роздріб третім особам.

22.08.2018 позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. № 24133), в якій позивач зазначив, що в порушення норм ст. 165 ГПК України, відповідачем не вказані обставини, які визнаються відповідачем, а також не надано правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; не надані заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; не зазначені: документи і докази, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. Відповідач разом з відзивом не надав доказів на яких ґрунтується його заперечення по суті позовних вимог, зокрема, не надав копії звітів, на які він посилається. Таким чином, позивач вважає, що в відповідачем не спростовано твердження та аргументи позивача стосовно заявлених позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 27.08.2018 у судовому засіданні оголошено перерву на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України до 03.09.2018 об 10:45 год.

У судовому засіданні 03.09.2018 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання 03.09.2018 не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.

23.05.2016 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, було укладено договір поставки № ЦЕР-23/05/16, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується поставляти та передавати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 2.1 договору поставка товару за цим договором здійснюється постачальником на підставі зробленої заявки покупця.

Згідно з п. 2.4 договору, поставка партії товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, за адресою місцезнаходження аптек покупця.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що поставка партії товару вважається виконаною постачальником в момент передачі партії товару покупцю. Перехід ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару від постачальника до покупця відбувається в момент підписання покупцем видатково-прибуткової накладної на партію товару.

Згідно з п. 4.1. 4.2. договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, що визначені за одиницю товару у специфікації. Перегляд цін на товари, які пропонуються постачальником до поставки за цим договором, здійснюється шляхом узгодження та підписання нової специфікації зі зміненими цінами на товари, що поставляються. Ціна на товар, яка входить у партію поставки, підтверджується у заявці покупця та вказується у видатково-прибуткових накладних. Зміна ціни товару після його поставки покупцю не допускається.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що оплата за кожну поставлену партію товару здійснюється покупцем по мірі реалізації, один раз в 14 днів, після реалізації покупцем поставленого товару третім особам.

Відповідно до п. 5.2. договору, оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у договорі або внесення грошових коштів у касу постачальника.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що покупець надає постачальнику звіт про реалізований товар кожні 14 днів з моменту здійснення поставки.

При цьому, у пункті 6.1 договору сторонами було здійснено спробу визначити граничний термін реалізації товару, проте вказана умова містить замість визначення цього терміну лише прочерк, що унеможливлює визнання цієї умови узгодженою сторонами.

Пунктом 7.2. умов договору передбачає сплату пені покупцем за прострочення оплати товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочення.

Як зазначає позивач, ним на виконання умов договору поставлено відповідачу товар, проте, відповідач в повному обсязі та у визначений договором строк не оплатив його вартість. Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 20067,92 грн. за наступними накладними: № АЛТ00061748 від 28.10.2016; № АЛТ00061687 від 31.10.2016; № АЛТ00061682 від 31.10.2016; № АЛТ00063971 від 14.11.2016; № АЛТ00063973 від 14.11.2016; № АЛТ00063974 від 14.11.2016; № АЛТ00063975 від 14.11.2016; № АЛТ00064051 від 14.11.2016; № АЛТ00066438 від 28.10.2016; № АЛТ00066439 від 28.10.2016; № АЛТ00066440 від 28.11.2016; № АЛТ00067612 від 06.12.2016; № АЛТ00068679 від 12.12.2016; № АЛТ00068680 від 12.12.2016; № АЛТ00068681 від 12.12.2016; № АЛТ00068682 від 12.12.2016; № АЛТ00068811 від 12.12.2016; № АЛТ00003386 від 23.01.2017; № АЛТ00020237 від 15.04.2017; № АЛТ00066439 від 28.11.2016.

Як вказує позивач, у позовній заяві та встановлено з наданих до матеріалів справи: видаткових накладних та акту звірки взаєморозрахунків станом на 23.01.2018, позивачем протягом дії договору було поставлено відповідачу, та відповідно отримано останнім товар, за який відповідач розрахувався частково, та станом на дату звернення позивача з даним позовом до господарського суду, має заборгованість в розмірі 20067,92 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію за вих. № 1/20/17 від 20.09.2017 з вимогою про сплату суми існуючої за договором поставки від 23.05.2016 заборгованості. Відповідачем отримана претензія залишилась без відповідного реанування.

Отже, обставини щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором в сумі 13849,98 грн. і стали підстою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Крім того, в звязку з простроченням відповідачем своїх зобовязань за період з 01.06.2017 року по 04.05.2018 (включно), позивачем також нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 5224,80 грн., 3% річних у розмірі 556,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 2339,48 грн.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних, відповідач (покупець) отримав від позивача товар, за який, всупереч вимогам договору поставки від 23.05.2016, вчасно та в повному обсязі не розрахувався та не надав суду доказів на підтверження оплати суми боргу в розмірі 20067,92 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобовязання з оплати товару по договору поставки від 23.05.2016.

Щодо заперечень відповідача стосовно ненадання позивачем до суду звітів про реалізований товар, які TOB «Церій Фарм» направляло позивачу кожні 14 днів, та щодо обов'язку TOB «Церій Фарм» сплатити кошти позивачу лише після реалізації отриманого товару в роздріб третім особам, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи та зазначалось позивачем під час судового розгляду, жодного належним чином оформленого звіту позивачеві не було надано. Як свідчать матеріали справи, звіти про реалізований товар відповідачем не були надані. Також відповідачем до відзиву на позов не було надано доказів направлення таких звітів на адресу позивача.

Як встановлено судом, остання поставка за договором здійснена була 15.04.2017. Відповідно до наданого позивачем до матеріалів справи акту звірки взаєморозрахунків від 23.01.2018, 20.12.2017 відповідачем було повернуто товар, що залишався у відповідача. Таким чином поставлений позивачем товар у відповідача товар відсутній, а відтак реалізований, що спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо обов'язку TOB «Церій Фарм» сплатити кошти позивачу лише після реалізації отриманого товару в роздріб третім особам.

Суд зазначає, що 23.01.2018 між сторонами було складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків, за яким відповідач визнавав наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 20067,92 грн.

А отже, суд зазначає, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором поставки від 23.05.2016 в сумі 20067,92 грн., суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача даної суми заборгованості за договором поставки належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2. умов договору передбачає сплату пені покупцем за прострочення оплати товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки від 23.05.2016, позивач нарахував відповідачеві пеню, яка, станом на 04.07.2018, складає 5224,80 грн.

Враховуючи, що умовами договору сторони встановили застосування штрафних санкцій за порушення умов договору, а факт прострочення відповідачем строку здійснення оплати за отриману продукцію підтверджується наявними матеріалами справи, суд вважає правомірним нарахування та стягнення з відповідача 5224,80 грн. пені з урахуванням вимог п.7.2. договору.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з цим, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та заявив до стягнення 2339,48 грн. інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 556,00 грн.

Враховуючи, що факт заборгованості відповідача з оплати поставленого позивачем товару є доведеним, відповідачем жодним чином не спростований, а також факт не спростування відповідачем нарахування суми пені, інфляційних втрат та 3 % річних, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 2339,48 грн. інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 556,00 грн. матеріально та документально обґрунтована та є такою, що правомірно заявлена та підлягає задоволенню.

Стосовно інших заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, суд зазначає наступне.

Так, відповідач вважає що позовна заява ТОА "Альтернатива-Трейд", яка розглядається судом, подана з порушенням вимог ст.162 ГПК України та не підлягає розгляду в позовному провадженні, оскільки TOB «Альтернатива Трейд» звернулось до суду не з «позовною заявою», а з «заявою про стягнення грошової заборгованості за договором», а відтак, на думку відповідача, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Як встановлено судом, 22 травня 2018 року позивач звертався до суду в порядку наказного провадження, відповідно до ст.12,ч.2.ст.148 ГПК України.

Господарським судом Харківської області видано судовий наказ у справі № 922/1353/18 про стягнення з TOB «Церій Фарм» на користь TOB «Альтернатива Трейд» суму заборгованості 28 188,20, з яких -20067,92 грн. основний борг, 2339,48 грн. - інфляційні витрати, 5224,80 грн. - пені, 556,00 грн. - 3% річних .

08.06.2018, за заявою ТОВ "Церій Фарм" господарським судом була винесена ухвала про скасування судового наказу, в зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовною заявою в порядку спрощеного провадження, яка розглядається господарським судом в рамках даного провадження.

При зверненні до господарського суду з даним позовом, позивачем були дотримані приписи ст.162 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої:

1. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

2. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

3. Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

А отже, заява ТОВ "Альтернатива Трейд" відповідає усім вимогам, які повинна містити позовна заява, в розумінні приписів ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім цього, відповідно до п. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Таким чином, звернення позивача до господарського суду із "заявою" а не з "позовною заявою" з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов'язання за договором, не є підставою для відмови в задоволенні правомірно пред'явлених вимог позивача.

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідачем, в порушення норм ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, не надано правової оцінки обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; не надані заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; не зазначені: документи і докази, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. Відповідач разом з відзивом не надав доказів на яких ґрунтуються його заперечення по суті позовних вимог, в зв'язку з чим, суд вважає, що відповідачем не спростовано твердження та аргументи позивача стосовно заявлених позовних вимог.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" обгрунтованими, доведеними матеріалами справи, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України України, судові витрати в даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 161, 162, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кімната 6-8, адреса для листування: 61036, м. Харків, вул. Морозова, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 92-А, кімната 1611Б, ) суму основного боргу і розмірі 20067,92 грн., інфляційні втрати в розмірі 2339,48 грн., пеню в розмірі 5224,80 грн., 3% річних в розмірі 556,00 грн., судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернатива Трейд" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 92-А, кімната 1611Б, );

Відповідач - Товариство з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кімната 6-8, адреса для листування: 61036, м. Харків, вул. Морозова, 7, ).

Повне рішення складено 05.09.2018 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/1824/18