УХВАЛА

29 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/15590/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль"

представник позивача - Маленко О.М.

відповідач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

представник відповідача - Литвин П.В.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - (1) публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз", (2) публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

представник третьої особи - 1 - Богдан С.В.

представник третьої особи - 2 - Печерний С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"

на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Зеленіна В.О. - головуючого, Зубець Л.П., Мартюк А.І. від 17 квітня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва у складі Пінчука В.І. від 07 грудня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 квітня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва від 07 грудня 2017 року, призначено її до розгляду в судовому засіданні 22 серпня 2018 року. Відповідно до частини 2 статті 216 ГПК України в судовому засіданні 22 серпня 2018 року було оголошено перерву до 29 серпня 2018 року.

Під час підготовки справи до розгляду суд, ознайомившись з матеріалами справи та касаційної скарги, встановив наступне.

У вересні 2017 року публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про (1) спонукання відповідача до укладення договору постачання природного газу 2016 року, що використовується позивачем для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), в редакції позивача; (2) зобов'язання відповідача надати позивачу підписану форму договору з додатками до нього - актами приймання-передачі природного газу в період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно.

Позов мотивований тим, що відповідач є монополістом та гарантованим постачальником природного газу для позивача, як виробника теплової енергії, на якого спеціальними нормативно-правовими актами покладено спеціальні обов'язки з постачання природного газу виробникам теплової енергії на підставі відповідних примірних договорів. Проте відповідач, ігноруючи встановлений для нього обов'язок з укладення з позивачем відповідних договорів на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для споживання усіма без виключення категоріям кінцевих споживачів, безпідставно ухиляється від підписання направленого йому позивачем проекту договору на постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (тобто для категорії "інші споживачі"), що може призвести до припинення теплопостачання захищеним споживачам та зростання соціальної напруги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 квітня 2018 року, у позові відмовлено.

Судові рішення обґрунтовані тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" на відповідача покладено обов'язок з укладення договорів на постачання природного газу лише у випадку його використання позивачем для виробництва теплової енергії для потреб (1) населення, (2) релігійних організацій та (3) бюджетних установ та організацій. Укладення ж відповідних договорів щодо інших категорій споживачів, які не підпадають під дію вказаної постанови Кабінету Міністрів України, не є обов'язковим для відповідача та відбувається на загальних підставах з урахуванням принципу свободи договору, а тому відповідний переддоговірний спір між сторонами вирішенню судом не підлягає.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" в касаційній скарзі просить вказані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову з тих підстав, що відповідач є монополістом та одночасно наділений спеціальними обов'язками з постачання природного газу, а тому зобов'язаний здійснювати його безперебійне постачання позивачу для виробництва теплової енергії для всіх без виключення категорій споживачів та не вправі відмовляти в укладенні відповідних договорів. Проте відповідач свідомо ухиляється від укладення договору на постачання природного газу для категорії "інші споживачі", чим унеможливлює виконання позивачем своїх зобов'язань з постачання теплової енергії для потреб кінцевих споживачів.

Розглянувши доводи та аргументи касаційної скарги разом з матеріалами справи, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність передачі вказаної справи на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати. Вказаний висновок базується на наступних аргументах.

Так, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Булгакової І.В. - головуючого, Львова Б.Ю., Селіваненка В.П. від 05 червня 2018 року у справі № 910/9105/17 залишено без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою задоволено позов концерну "Міські теплові мережі " до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та спонукано відповідача до укладення з позивачем договору постачання природного газу 2017 року у редакції, викладеній в резолютивній частині постанови.

Встановлені у справі № 910/9105/17 обставини та підстави позовних вимог є подібними з обставинами, встановленими у справі № 910/15590/17. В обох справах предметом спору є спонукання відповідача до укладення з позивачем - виробником теплової енергії договору постачання природного газу протягом опалювального періоду 2016-2017 років для виробництва останнім теплової енергії для споживання конкретної категорії споживачів - підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (так звана категорія "інші споживачі").

Так, у справі № 910/9105/17 Верховний Суд за тотожних встановлених обставин справи погодився з висновками суду апеляційної інстанції про незаконне ухилення відповідача від виконання покладеного на нього постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р обов'язку з постачання природного газу позивачу, зокрема протягом опалювального періоду 2016/17, шляхом укладення відповідного договору для виробництва останнім теплової енергії щодо певних категорій споживачів, оскільки припинення позивачем теплопостачання споживачам є неможливим та призведе до соціальної напруги. При цьому суд касаційної інстанції послався на положення частин 3, 4 статті 179 Господарського кодексу України, якими врегульовано порядок укладення обов'язкового для сторін господарського договору.

Проте колегія суддів вважає на необхідне відступити від висловленого в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/9105/17 правового висновку з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов'язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме - прямого законодавчого обов'язку відповідача щодо укладення договору.

Так, за змістом постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, яка покладена в основу правових висновків касаційного господарського суду у справі № 910/9105/17, для відповідача передбачено обов'язок укладення договорів на постачання природного газу для виробництва позивачем теплової енергії для конкретних категорій споживачів, а саме: населення (побутові споживачі), релігійні організації, бюджетні установи та організації.

Таким чином, спеціальним нормативно-правовим актом - постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 відповідач наділений спеціальними обов'язками з постачання природного газу в розумінні статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" лише певній категорії споживачів і саме щодо такої категорії (побутові споживачі, релігійні організації, бюджетні установи) останній не має права відмовити позивачу в укладенні договору постачання природного газу.

Що стосується розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", то вказаним актом встановлено обов'язок відповідача із забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів на підставі укладених з такими виробниками відповідних договорів, тобто має місце обов'язок відповідача з постачання природного газу вже після оформлення договірних правовідносин з виробником теплової енергії.

У той же час предметом позовних вимог як у справі № 910/9105/17, так і у справі № 910/15590/17, є спонукання відповідача до укладення договору на постачання природного газу для виробництва теплової енергії для категорії "інші споживачі", яка не охоплюється дією постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, а отже відсутній прямий законодавчо встановлений обов'язок для відповідача з укладення відповідного договору на постачання природного газу, а тому його укладення відбувається на загальних підставах, з урахуванням принципу свободи договору.

У зв'язку з вищенаведеним з огляду на положення частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає передачі на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 302, 303 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/15590/17 разом із касаційною скаргою акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" та доданими до неї документами передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.