КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. Справа№ 910/385/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс"на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 (повне рішення складено 23.04.2018)

у справі №910/385/18 (головуючий суддя Головіна К.І.)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс"

до Приватного акціонерного товариства "АСК "Інго Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Автогарант Маркет"

про стягнення 9 919,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "АСК "Інго Україна" (далі - відповідач) про стягнення 29 169,39 грн., у тому числі: витрати на усунення недоліків ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 9 919,39 грн. та упущену вигоду у сумі 19 250,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором фінансового лізингу № 4198-05/02/16-Н від 02.02.2016 р., укладеним з ТОВ "Український лізинговий фонд", у власність позивача перейшов транспортний засіб марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що був застрахований у ПрАТ "АСК "Інго Україна". Проте, останній, як страховик майнових інтересів, не здійснив належного контролю за виконанням ремонтно-відновлювальних робіт спеціалізованою ремонтною майстернею - ТОВ "Автогарант Маркет" вказаного автомобіля, пошкодженого у ДТП, внаслідок чого позивач був вимушений за власний кошт усунути виявлені недоліки ремонту та нести фінансові втрати. Отже, враховуючи, що пошкоджений автомобіль був застрахований відповідно до договору добровільного страхування № 250517342.16 від 15.02.2016 р. у ПрАТ "АСК "Інго Україна", позивач звернувся до суду за відшкодуванням понесених матеріальних витрат та упущеної вигоди, пов'язаної із відсутністю можливості здійснювати експлуатацію автомобіля.

В процесі розгляду справи позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просив стягнути з відповідача витрати по усуненню недоліків неякісно проведених ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 9 919,39 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/385/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" 01.06.2018 (згідно відтиску календарного штемпеля на конверті) подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд дійшов необґрунтованих висновків про те що, позивач являється неналежним позивачем та не має права на відшкодування витрат на самостійне усунення недоліків за наслідками неналежного виконання спеціалізованою організацією, визначеною відповідачем, свого обов'язку по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу. Також є безпідставними твердження відповідача про те, що він не є належним відповідачем та не відповідає за дії винуватця ДТП.

Скаржником також було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що оскаржуване рішення надіслано судом 04.05.2018, отримано позивачем 12.05.2018, отже перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався 12.05.2018 та завершується 01.06.2018.

06.06.2018 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Київського апеляційного господарського суду та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 справі №910/385/18 залишено без руху. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

23.06.2018 від скаржника надійшло клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке мотивоване тим, що 04.05.2018 (п'ятниця) представник скаржника отримав копію оскаржуваного рішення, однак наступного тижня відбув у відрядження і копія рішення була передана адміністрації товариства лише 12.05.2018, а апеляційна скарга подана у двадцяти денний термін після цього - 01.06.2018, тому просить поновити строк апеляційного оскарження.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 9919,39 грн., що значно менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вказана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження. Встановлено сторонам строк для подання відзивів на апеляційні скарги - до 14.07.2018. Роз'яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

18.07.2018 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений, згідно відтиску календарного штемпеля на конверті, 16.07.2018 (понеділок)), у якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач не є стороною договору страхування та не є особою, на користь якої укладено договір страхування, відповідачем було повністю виконані свої зобов'язання за договором страхування та виплачено страхове відшкодування стороні договору - ТОВ "Український лізинговий фонд".

Враховуючи положення ч. 4 ст. 116 ГПК України, згідно яких, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, суд прийшов до висновку, що відзив поданий у встановлений судом строк і приймає його до розгляду.

Третя особа не скористалась своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

22.02.2016 між позивачем - ТОВ "Інфо Транс Сервіс", лізингоодержувачем, та ТОВ "Український лізинговий фонд", лізингодавцем, був укладений Договір фінансового лізингу №4198-05/02/16-Н до Генерального договору фінансового лізингу №2198 від 22.01.2016, відповідно до якого у користуванні (лізингу) ТОВ "Інфо Транс Сервіс" перебував автомобіль марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.21-22).

Вказаний автомобіль перебував у власності ТОВ "Український лізинговий фонд", що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію (а.с.14).

Майнові інтереси ТОВ "Український лізинговий фонд" пов'язані з володінням і розпорядженням наземним транспортним засобом, зокрема, автомобілем марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до договору добровільного страхування № 250517342.16 від 15.02.2016 р. були застраховані ПрАТ "АСК "Інго Україна". Вигодонабувачем за вказаним договором визначений був страхувальник - ТОВ "Український лізинговий фонд", а страховим випадком за договором страхування сторони погодили, зокрема, пошкодження, знищення транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди (загальний розділ договору страхування) (а.с.49).

10.08.2016 р. у місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у відповідача автомобіля, який належав ТОВ "Український лізинговий фонд", під керуванням водія ОСОБА_2, а також автомобіля "Джілі", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Опель", державний реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого був пошкоджений застрахований транспортний засіб марки "Форд" (передня права частина автомобіля (передній бампер та переднє праве крило)). Факт зазначеної ДТП підтверджується Довідкою №195758 (а.с.15).

10.08.2016 ТОВ "Український лізинговий фонд" подало до ПрАТ "АСК "Інго Україна" повідомлення про випадок (№ справи №257587) (а.с.48).

12.08.2016 р. сертифікованим СТО - ТОВ "Автогарант Маркет" був проведений огляд пошкодженого автомобіля марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за результатами якого розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Форд", внаслідок ДТП, був визначений у сумі 9 921,52 грн. та відповідачу був виставлений рахунок-фактура № ККК00002707/ККС00002618 від 12.08.2016 р. на вказану суму (а.с.51).

15.08.2016 відповідачем був складений страховий акт №142907, згідно якого сума збитків склала 9921,52 грн., франшиза 1020,50 грн., сума відшкодування - 8901,02 грн. (а.с.52).

Платіжним дорученням № 6044 від 17.08.2016 р. згідно зі страховим актом № 142907 від 15.08.2016 р. ПрАТ "АСК "Інго Україна" відшкодував страхувальнику (ТОВ "Український лізинговий фонд") матеріальний збиток у сумі 8 901,02 грн. (а.с.50).

В подальшому, на замовлення ПрАТ "АСК "Інго Україна" спеціалізованою ремонтною майстернею - ТОВ "Автогарант Маркет" були проведені ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого 10.08.2016 р. у ДТП автомобіля марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на суму 6 537,70 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № КК30001923/ККН00001791 від 03.01.2017 р. (а.с.16).

Однак, за доводами позивача, зазначений ремонт був виконаний неякісно, чим порушено положення Закону України "Про захист прав споживачів".

17.02.2017 позивач набув право власності на вказаний автомобіль марки "Форд", що підтверджується Актом про передачу права власності до Договору фінансового лізингу (а.с.23).

15.03.2017 ТОВ "Автогарант Маркет" за вих. №408 направило позивачу відповідь на претензію, у якій заперечило проти його вимог щодо неякісних ремонтно-відновлювальних робіт та відшкодування завданої шкоди на загальну суму 48750 грн. (а.с.25).

Оскільки, позивач, як власник, вказаного автомобіля вважав неналежним виконання ТОВ "Автогарант Маркет" відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля, ним було прийнято рішення про самостійне усунення недоліків за наслідками проведеного 03.01.2017 р. ТОВ "Автогарант Маркет" ремонту.

Так, позивач самостійно звернувся до ФОП Овсієнко Д.Д. для здійснення додаткових відновлювальних робіт. Згідно з актом наданих послуг № 012/17 від 14.04.2017 р. вартість виконаних додаткових робіт склала 9 919,39 грн. (а.с.24), яка на думку позивача, має бути відшкодована ПрАТ "АСК "Інго Україна", як страховиком автомобіля марки "Форд" за договором добровільного страхування № 250517342.16 від 15.02.2016 р.

15.08.2017 позивач за вих. №15/1 направив до Національної комісії з регулювання ринку фінансових послуг та Моторного (транспортного) страхового бюро України скаргу на протиправні дії ПрАТ "АСК "Інго Україна" та ТОВ "Автогарант Маркет" (а.с.26).

У відповіді на вказану скаргу Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило позивачу, що розгляд даного звернення виходить за межі повноважень МТСБУ, оскільки стосується договору добровільного страхування (а.с.27).

Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), витрати по усуненню недоліків неякісно проведених ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 9 919,39 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач (ТОВ "Інфо Транс Сервіс") не є належним позивачем у справі, оскільки договір страхування з ПрАТ "АСК "Інго Україна" він не уклав та не мав із ним договірних відносин страхування, отже, й підстав для відшкодування витрат на користь ТОВ "Інфо Транс Сервіс" за ремонтно-відновлювальні роботи у сумі 9 919,39 грн., які були проведені позивачем на власний розсуд, немає.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, на час дорожньо-транспортної пригоди та проведення ремонту власником автомобіля марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було ТОВ "Український лізинговий фонд".

Майнові інтереси ТОВ "Український лізинговий фонд" пов'язані з володінням і розпорядженням наземним транспортним засобом, зокрема, автомобілем марки "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до договору добровільного страхування № 250517342.16 від 15.02.2016 р. були застраховані ПрАТ "АСК "Інго Україна".

При цьому, між позивачем та відповідачем були відсутні будь-які договірні відносини.

Відповідно до ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про страхування" страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України.

Частиною 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, договір добровільного страхування № 250517342.16 від 15.02.2016 р., за яким був застрахований пошкоджений автомобіль "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був укладений ПрАТ "АСК "Інго Україна" зі страхувальником - ТОВ "Український лізинговий фонд", при цьому вигодонабувачем за цим договором страхування визначений також ТОВ "Український лізинговий фонд", про що зазначено у загальних положеннях договору страхування.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що страхувальником та вигодонабувачем за вказаним договором страхування є одна і та ж юридична особа - ТОВ "Український лізинговий фонд", а як вбачається з доказів, наявних у матеріалах справи, свій обов'язок за договором страхування ПрАТ "АСК "Інго Україна" перед страхувальником (ТОВ "Український лізинговий фонд") у зв'язку з настанням страхового випадку 10.08.2016 р. виконало у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 994 ЦК України та ст. 22 Закону України "Про страхування" права та обов'язки страхувальника можуть перейти до третіх осіб, іншої фізичної чи юридичної особи лише за згодою страховика, якщо інше не передбачено договором страхування.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, страхувальник - ТОВ "Український лізинговий фонд" (який є одночасно вигодонабувачем) своїх прав та обов'язків позивачу не передавав, також не надавав такої згоди на перехід прав та обов'язків за договором страхування до ТОВ "Інфо Транс Сервіс" і страховик (відповідач). Будь-яких змін у цій частині до договору добровільного страхування № 250517342.16 від 15.02.2016 р. сторонами не вносились.

За встановлених фактичних обставин та наведених положень чинного законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ "Інфо Транс Сервіс" не є належним позивачем у справі, оскільки договір страхування з ПрАТ "АСК "Інго Україна" він не уклав та не мав із ним договірних відносин страхування, отже, відсутні підстави для відшкодування витрат на користь ТОВ "Інфо Транс Сервіс" за ремонтно-відновлювальні роботи у сумі 9 919,39 грн., які були проведені позивачем на власний розсуд.

Інші доводи позивача щодо неналежного виконання ремонтних робіт, їх якості та недоліків, правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки вони не впливають на правильність вирішення спору внаслідок відсутності у позивача відповідних прав та обов'язків за договором страхування.

Щодо посилань позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів", то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до відповідно до п.22 ст. 1 вказаного Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Статтею 1-1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Однак, позивач є юридичною, а не є фізичною особою, отже на спірні правовідносини положення зазначеного Закону не поширюються.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі № 910/385/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфо Транс Сервіс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2018 у справі №910/385/18 - без змін

2. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/385/18.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.08.2018.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець