ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2018 Справа № 917/649/18

За позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39600, Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, 2

до відповідача Фізична особа-підприємець МАРЧЕНКО Ірина Валеріївна, АДРЕСА_2

про стягнення 111 716, 76 грн. в відшкодування збитків (неодержаний дохід), заподіяних відповідачем за користування земельною ділянкою у період з 30.04.2016 року по 31.05.2018 року в м. Кременчук по вулиці Велика набережна (попередня назва - вулиця 50-річчя СРСР), буд. 12 площею 1919 кв. м (кадастровий номер НОМЕР_2) без оформлення відповідних документів, що посвідчують право користування нею (оренда),

C у д д я БУНЯКІНА Ганна Іванівна

Секретар судового засідання Гуйван Дмитро Петрович

Представники:

від позивача: Шинкаренко Н.М. (див. протокол судового засідання)

від відповідача: відсутні (див. протокол судового засідання)

14.08.2018 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, долучено їх до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення з Фізичної особи - підприємця Марченко Ірини Валеріївни 111 716,76 грн. в відшкодування збитків (неодержаний дохід), заподіяних відповідачем за користування земельною ділянкою у період з 30.04.2016 року по 31.05.2018року в м. Кременчук по вулиці Велика набережна (попередня назва - вулиця 50-річчя СРСР), буд. 12 площею 1919 кв. м (кадастровий номер НОМЕР_2) без оформлення відповідних документів, що посвідчують право користування нею (оренда).

Позивач на позовних вимогах наполягає, посилаючись на користування відповідачем земельною ділянкою без правоустановчих документів, що позбавило орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується згідно з відзивом на позовну заяву № 04/212 від 02.07.2018 р. (вх. № 6319 від 03.07.2018 року, посилаючись на відсутність у чинному законодавстві України строків замовлення та розробки технічної документації на земельну ділянку та недоведення позивачем вини ФОП Марченко І.В. у неподанні вказаної документації на затвердження Кременчуцької міської ради та заподіянні збитків, стягнення яких є предметом позову в даній справі.

Також, відповідач не забезпечив представництво у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання 14.08.2018 р., про що свідчить повідомлення про вручення відповідачу відповідної ухвали про призначення справи до судового розгляду на вказану дату.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання згідно з п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р., суд розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, заслухавши представника позивача, суд,

в с т а н о в и в:

16.11.2011 року між Кременчуцькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Марченком Андрієм Володимировичем було укладено договір оренди землі (а.с. 24-26), відповідно до якого Орендодавець (Кременчуцька міська рада) надав, а Орендар (ФОП Марченко А.В.) прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) для експлуатації та обслуговування меблевої майстерні по вул. 50-річчя СРСР, 12 в м. Кременчуці.

Вказаний договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у місті Кременчук Полтавської області 20.02.2012 року.

Відповідно до п.8 договору останній укладено терміном на 3 роки з дня його державної реєстрації.

Таким чином, дія договору оренди землі від 16.11.2011 р. закінчилась 20.02.2015 року.

10.03.2015 року ФОП Марченко А.В. звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою про видачу рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, для експлуатації та обслуговування мебельної майстерні по вул. Велика набережна (колишня назва - 50-річчя СРСР), 12 в м. Кременчуці (а.с. 31).

Рішенням Кременчуцької міської ради від 26.05.2015 року (а.с. 31) відмовлено Фізичній особі-підприємцю Марченку Андрію Володимировичу в наданні зазначеного дозволу та зобов'язано останнього усунути обставини, що стали підставою для такої відмови.

30.04.2016 року між Марченком Андрієм Володимировичем та Марченко Іриною Валеріївною укладено договір дарування, за умовами якого Дарувальник (Марченко А.В.) передав безоплатно у власність Обдаровуваній (Марченко І.В.) комплекс, будівлі меблевої майстерні, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які розташовані на земельній ділянці площею 0,1919 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Рішенням Кременчуцької міської ради від 26.05.2015 року від 30.08.2016 року надано Фізичній особі-підприємцю Марченко Ірині Валеріївні дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 1919 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівель меблевої майстерні по АДРЕСА_1.

За даними позивача, відповідач в установленому законом порядку не подав розроблену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 на затвердження до Кременчуцької міської ради Полтавської області, право користування земельною ділянкою не оформив, у період з 30.04.2016 року по 31.05.2018 року використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об'єкту нерухомого майна. Вказане призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Несплата вищевказаних коштів стала підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з Фізичної особи підприємця Марченко Ірини Валеріївни збитків у розмірі 111 716, 76 грн. за період з 30.04.2016 року по 31.05.2018 року, у зв'язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів на підставі статті 22 Цивільного кодексу України.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Пунктом 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 156 Земельного кодексу України визначено перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Так, відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Пунктом 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 визначено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Частинами 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 11.05.2018 року у справі № 912/1189/17.

Таким чином, наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Статтею 206 ЗК встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно зі ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

В порушення зазначених норм законодавства та вимог рішення Кременчуцької міської ради від 26.05.2015 року від 30.08.2016 року відповідач не подав на затвердження органу місцевого самоврядування технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 1919 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівель меблевої майстерні по АДРЕСА_1 та не вчинив жодних дій для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення у даній справі збитки у вигляді неодержаного органом місцевого самоврядування доходу.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян (п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284).

Дослідивши обставини і зібрані у справі докази, суд встановив, що ФОП Марченко І.В. у заявлений період користувалася спірною земельною ділянкою, не оформивши при цьому відповідно до чинного законодавства таке користування, що позбавило орендодавця можливості одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би одержати, якби його право не було порушено.

З урахуванням зазначених нормативних положень, позивачем правомірно визначено збитки у даній справі як розмір плати за земельну ділянку, яка нараховується і сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, та яку позивач міг отримати в разі укладення між ним та Фізичною особою підприємцем Марченко І.В. договору оренди земельної ділянки по вул. 50-річчя СРСР, 12 в м. Кременчуці.

Виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації за відповідний рік, дана сума склала 111 716, 76 грн.

Також, за положеннями статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Таким законом є Закон України «Про оренду землі», за частиною 3 ст. 7 якого визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташований на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Цій нормі кореспондує і частина 2 ст. 120 ЗК України, яка закріплює, що якщо жилий будинок, будівлю або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зі змісту ст. 120 ЗК України та інших норм чинного законодавства із земельних питань слідує, що обов'язок платності за користування земельною ділянкою виникає у набувача права власності на об'єкт нерухомості саме з дня фактичного користування земельною ділянкою, оскільки закон не передбачає звільнення землекористувачів від такої оплати (в вигляді податку чи орендної плати), у разі не оформлення документів, що підтверджують право користування.

Таким чином, саме бездіяльність відповідача у вигляді не оформлення правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою, що розташована по вул. 50-річчя СРСР, 12 в м. Кременчуці, площею 0,1919 га, кадастровий номер НОМЕР_2, призвели до виникнення у Кременчуцької міської ради Полтавської області з дня фактичного користування відповідачем вказаною земельною ділянкою збитків у вигляді недоотриманої плати за земельну ділянку у розмірі, встановленому законом.

У своїх запереченнях відповідач стверджує про відсутність у чинному законодавстві України строків замовлення та розробки технічної документації на земельну ділянку та недоведення позивачем вини ФОП Марченко І.В. у неподанні вказаної документації на затвердження Кременчуцької міської ради та заподіянні збитків, стягнення яких є предметом позову в даній справі.

Однак, відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Також ч. 2 ст. 1166 визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, за змістом вказаних положень законодавства, обов'язок доказування невинуватості заподіювача шкоди, покладається саме на цю особу.

Статтею 28 Закону України «Про землеустрій» передбачений обов'язок розробника документації із землеустрою виконувати роботи із складання такої документації у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

Проте, всупереч встановленим ст.ст. 614, 1166 ЦК України вимогам відповідачем не наведено, яким чином розробником документації із землеустрою було порушено обов'язки зі складання такої документації та не надано докази на підтвердження наявності перешкод для подачі в період з 30.04.2016 року по 31.05.2018 року вказаної документації на затвердження до Кременчуцької міської ради. Наявності об'єктивних обставин, що унеможливили б укладення передбаченого як нормами земельного законодавства, так і відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування договору оренди землі відповідач не довів, доказів вчинення дій, спрямованих на укладення такого договору, до суду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факту порушення Фізичною особою-підприємцем Марченко І.В. законодавства шляхом користування земельною ділянкою в м. Кременчук по вулиці Велика набережна, буд. 12, площею 1919 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_2, у період з 30.04.2016 року по 31.05.2018 року без оформлення відповідних документів, що посвідчують право користування нею та наявність усіх елементів складу зазначеного цивільного правопорушення, а отже вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення з відповідача збитків у вигляді неодержаного доходу за вказаний період підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця МАРЧЕНКО Ірини Валеріївни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, 2, ) - 111 716,76 грн. в відшкодування збитків (неодержаний дохід), заподіяних відповідачем за користування земельною ділянкою у період з 30.04.2016 року по 31.05.2018 року в м. Кременчук по вулиці Велика набережна (попередня назва - вулиця 50-річчя СРСР), буд. 12 площею 1919 кв. м (кадастровий номер НОМЕР_2) без оформлення відповідних документів, що посвідчують право користування нею (оренда) та 1 762,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Повний текст рішення складено 22.08.2018 р.

Суддя Г.І. Бунякіна

Примітка:

1. Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 241 ГПК України.

2. Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 256 ГПК України.