УХВАЛА

30 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/9356/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Пількова К.М. і Сухового В.Г.,

за участю помічника судді Лазарєвої О.С. (за дорученням головуючого судді),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

представник позивача - не з'яв.,

відповідач - приватне акціонерне товариство "Насінневе" ,

представник відповідача - Кузьменко В.С. - адвокат (посвідчення від 06.10.2017 НОМЕР_1),

розглянувши матеріали касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Насінневе" (далі - Товариство)

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 (головуючий - суддя Березкіна О.В., судді: Дармін М.О.і Іванов О.Г.)

у справі №904/9356/17

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - Банк)

до Товариства

про визнання недійсним договору про внесення змін до кредитного договору.

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання недійсним договору від 13.12.2016 про внесення змін до кредитного договору від 28.10.2016 №DNHSLON06918 (далі - Договір), укладеного Банком та Товариством, з моменту його укладення.

Позовна заява мотивована тим, що зміни до кредитного договору підписані представником Банку з перевищенням повноважень, наданих йому довіреністю від 28.09.2015 № 3997-К-Н-Н, оскільки сума цієї угоди була більше ніж 750 000 доларів США, яка була визначена у вказаній довіреності як гранична межа повноважень представника Банку щодо укладання угод від імені Банку.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 (суддя Татарчук В.О.) у позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано відсутністю правових підстав для визнання спірного Договору недійсним, оскільки позивачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2018: апеляційну скаргу Банку задоволено; рішення місцевого господарського суду скасовано; прийнято нове рішення, яким позов задоволено; визнано недійсним Договір з моменту його укладення; стягнуто з Товариства на користь Банку 1600 грн. витрат зі сплати судового збору за позовною заявою та 2 400 грн. витрат зі сплати судового збору за апеляційною скаргою.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Договір від імені Банку підписано першим заступником голови правління банку - керівником корпоративного VIP-бізнесу, бізнесу великих і VIP-клієнтів і ОКЦ ГО ПАТ Банку Яценком В.А. з перевищенням повноважень, що в силу частини другої статті 203 Цивільного кодексу України є підставою для визнання правочину недійсним.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство звернулося з касаційною скаргою, в якій зазначає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи та просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 у справі №904/9356/17 та залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018.

У відзиві на касаційну скаргу Банк заперечує проти доводів касаційної скарги, зазначаючи, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є правильною по суті і законною, ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, та просить останню залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства - без задоволення.

Касаційним господарським судом з'ясовано, що ухвалою Касаційного господарського суду від 14.08.2018 у справі №904/9009/17 за позовом Банку до товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Альянс" про визнання недійсним договору, справу №904/9009/17 разом із касаційною скаргою Банку на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 передано на розгляд об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у справі № 904/9111/17, які розглядалися колегією суддів Касаційного господарського суду, що входять до складу іншої палати.

Передаючи згадану справу №904/9009/17 на розгляд об'єднаної палати, Касаційний господарський суд виходив з такого.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2018 у справі №904/9111/17 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову Банку до товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Львів" про визнання недійсним договору від 13.12.2016 про внесення змін до кредитного договору від 28.10.2016 №DNHSLON06921. При цьому суд дійшов висновку про те, що перший заступник Голови Правління Банку Яценко В.А. уклав від імені Банку договір, спрямований на здійснення розпорядження коштами, що не перевищували ліміт суми угод, на укладення яких його уповноважено, з огляду на те, що рішенням Наглядової ради Банку, оформленим протоколом від 05.08.2016 №43, на період з 05.08.2016 до 31.12.2019 було розширено повноваження Перших Заступників Голови Правління та уповноважено їх на укладання та вчинення правочинів по розпорядженню рухомим та нерухомим майном Банку з обмеженням у вигляді граничної суми (ліміту) однієї угоди (правочину) в розмірі, що не перевищує 10 (десяти) відсотків вартості активів Банку за даними останньої річної фінансової звітності, тобто до 0,00 грн.

Оскільки предметом спірних змін до кредитного договору від 13.12.2016 був кредит на суму 14 000 0000 грн., суд дійшов висновку, що предметом угоди є сума, яка не перевищує встановлене обмеження у сумі 25 861 100 000 грн., отже, укладення такої угоди входило до повноважень Першого Заступника Голови Правління Банку - Яценка Володимира Анатолійовича.

У справі №904/9111/17 суд виходив з того, що: кредитні кошти були надані відповідачу під час укладання кредитного договору; сума кредитного ліміту була перерахована на рахунок відповідача на виконання умов кредитного договору до внесення до нього змін спірним Договором; зміни, що вносилися спірним договором, не є змінами щодо збільшення кредитної лінії, а стосуються лише порядку повернення залишку кредиту боржником.

Передаючи касаційну скаргу у справі №904/9009/17 на розгляд об'єднаної палати, суд мав намір відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у справі № 904/9111/17, оскільки вважав, що у справі №904/9009/17 зміна визначених у відповідному договорі умов є, по суті, розпорядженням відповідним майном на інших умовах, ніж було визначено раніше вчиненим правочином. І якщо зазначені зміни не стосуються конкретної частини майна (частини грошових коштів), то вони визначають долю усього майна в сукупності. Також суд вважав, що внесення змін до договору щодо умов розпорядження майном (грошовими коштами) може здійснюватися лише тією особою, яка має повноваження на укладення такого договору, незалежно від того, чи стосується відповідна зміна безпосередньо розміру майна (суми грошових коштів). Крім того, на думку суду, встановлена Протоколом №43 гранична сума має враховуватись (як одна з двох умов) саме при застосуванні ліміту, встановленого пунктом 4.6.2 Статуту Банку ліміту (400 000 доларів США), але не замінює зазначений ліміт. Тобто встановлена Протоколом №43 гранична сума має застосовуватися лише в тому разі, якщо вона є меншою за суму, еквівалентну 400 000 доларів США, та одночасно меншою чи рівною 10% вартості активів Банку.

Ухвалою об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018: прийнято до розгляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 904/9009/17 та призначено згадану справу до розгляду на 12.10.2018 об 11 год. 30 хв.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Правовідносини у даній справі №904/9356/17 та у справі №904/9009/17 за характером спору та сферою правового регулювання є подібними. Висновок об'єднаної палати у справі №9004/9009/17 має суттєве значення для вирішення спору в даній справі та для єдності судової практики, враховуючи остаточність постанови Верховного Суду.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд вважає за необхідне зупинити провадження в даній справі № 904/9356/17 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до прийняття відповідного рішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 904/9009/17.

Керуючись пунктом 7 статті 228 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі №904/9356/17 за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Насінневе" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 у справі №904/9356/17 до прийняття відповідного рішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №904/9009/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя К. Пільков

Суддя В.Суховий