ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 925/1587/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Пількова К.М. і Сухового В.Г.,

за участю помічника судді Лазарєвої О.С. (за дорученням головуючого судді),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник позивача - Лисенко В.О. - адвокат (свідоцтво від 26.05.2010 №3420),

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасигаз збут",

представник відповідача - Беленкова В.В. - адвокат (посвідчення від 15.02.2018 №849),

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 (суддя Грачов В.М.) та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 (головуючий - суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В. і Тищенко О.В.)

у справі № 925/1587/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасигаз збут" (далі - Товариство)

про стягнення 7 446 311, 33 грн.,

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення 7 446 311,33 грн., з яких: 1 892 033,41 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 3 798 898,37 грн. пені, 1 304 892,30 грн. "інфляційних втрат", 450 487,25 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем порядку і строків оплати поставленого йому позивачем природного газу за договором купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 №16-200-Б (далі - Договір).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018: позов задоволено частково; стягнуто з Товариства на користь Компанії 1 899 449, 18 грн. пені, 450 487, 25 грн. - 3% річних, 1 304 892, 30 грн. "інфляційних втрат", 83 314, 16 грн. судового збору; в задоволенні позову в частині решти вимог про стягнення 1 892 033, 41 грн. основного боргу, 1 899 449, 18 грн. пені, 28 380, 51 грн. судових витрат відмовлено.

Прийняті судові акти мотивовані тим, що відповідач провів остаточні розрахунки за Договором з порушенням погоджених сторонами строків, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати від позивача сплати пені на підставі пункту 7.2 Договору, "інфляційних витрат" та 3% річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. На підставі статті 233 Господарського кодексу України, частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України суди зменшили розмір неустойки на 50%.

У касаційній скарзі до Верховного Суду Компанія просить: скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 зі справи № 925/1587/17 у частині відмови у стягненні пені в сумі 1 899 449,19 грн.; прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства на користь Компанії 1 899 449, 19 грн. пені, у стягненні яких було відмовлено; в іншій частині рішення господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 залишити без змін; судові витрати покласти на відповідача. Скаргу мотивовано: прийняттям оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального права, в тому числі статей 525, 526, 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України); відсутністю підстав для зменшення розміру пені; неврахуванням інтересів позивача під час розгляду справи.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначає, що: рішення судів першої та апеляційної інстанції прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права; зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки; суди першої та апеляційної інстанції врахували всі обставини при прийнятті рішення щодо зменшення розміру пені, що підлягала стягненню з Товариства на користь Компанії, - та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди попередніх інстанції у розгляді справи виходили з таких обставин та висновків.

Відповідно до умов укладеного Компанією (продавець) та Товариством (покупець) Договору:

- продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2016 році природний газ (далі - газ), а покупець - прийняти і оплатити газ на умовах договору (пункт 1.1);

- газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів (пункт 1.2);

- оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць (пункт 6.1);

- за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором (пункт 7.1);

- у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 7.2).

Додатковими угодами до Договору №№ 1, 2 сторони викладали у новій редакції умови договору (пункт 5.2 Договору) щодо ціни газу; листом позивача від 10.06.2016 №26-39999/1.2-16 повідомлено відповідача про зміну банківських реквізитів позивача.

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня 2016 року - березня 2016 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 7751,3888 тис. м. куб, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу з 31.01.2016 по 31.03.2016 включно.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав з порушенням умов пункту 6.1 договору, за поставлений природний газ розрахувався невчасно.

За розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку і інформацією обслуговуючого банку заборгованість відповідача за основним боргом станом на день подання позову за природний газ склала 1 892 033,41 грн.

З наданих відповідачем платіжних доручень від 02.11.2017 №1320, від 07.11.2017 №1345, від 14.11.2017 №1359, від 14.11.2017 №8, банківської довідки про фінансовий результат та виписок із банківського рахунку вбачається, що відповідач сплатив на рахунок позивача суму основної заборгованості в розмірі 1 892 033,41 грн. та станом на день подання позовної заяви основна заборгованість перед позивачем була повністю погашена.

З огляду на те, що основна заборгованість у розмірі 1 892 033,41 грн. відповідачем була сплачена до подання позову, що не заперечується представником позивача, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач виконав свої зобов'язання щодо оплати поставленого за договором природного газу з порушенням передбаченого Договором строку, позивачем правомірно заявлено до стягнення суми пені, "інфляційних втрат" і 3% річних.

Розрахунок сум пені, інфляційних втрат і 3% річних, за здійсненою судом перевіркою, є правильним, а тому позовні вимоги про стягнення 3 798 898,37 грн. пені, 450 487,25 грн. 3% річних та 1 304 892,30 грн. "інфляційних втрат" за період прострочення є обґрунтованими.

Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені на 50%, яке мотивовано тим, що: розмір пені значно перевищує збитки, яких позивач зазнав у зв'язку з недотриманням відповідачем строків проведення розрахунків за договором; однією з причин несвоєчасності розрахунків відповідача перед позивачем був несвоєчасний розрахунок споживачів, які є кінцевими споживачами природного газу, перед відповідачем. Крім того, відповідачем надано звіт про фінансові результати за 2016 рік, з якого вбачається наявність у відповідача збитків у 2015 році в розмірі 461 тис. грн., у 2016 році - 4426 тис. грн.

Зменшуючи розмір пені на 50%, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заборгованість за Договором була повністю погашена до звернення позивача до суду з даним позовом і виникла через відсутність обігових коштів та неодержання грошових коштів від своїх контрагентів і споживачів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами; за умовами Договору газ, що продається за ним, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів. Даний факт не заперечується сторонами.

З урахуванням викладеного суди вважали за можливе зменшити розмір пені на 50 % та стягнути з Товариства пеню в сумі 1 899 449, 18 грн.

Причиною подання касаційної скарги стало питання про наявність або відсутність підстав для зменшення господарським судом заявленої до стягнення суми пені. В іншій частині судові рішення попередніх судових інстанцій, прийняті по суті даної справи, не оскаржуються жодною із сторін.

Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Попередні судові інстанції з огляду на встановлені ними фактичні обставини справи, врахувавши факт погашення Товариством заборгованості з оплати отриманого від Компанії природного газу, майновий стан Товариства, те, що заборгованість за Договором виникла через відсутність обігових коштів та неодержання грошових коштів від його контрагентів і споживачів, газ за Договором використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, - дійшли не спростовуваного доводами касаційної скарги висновку як про часткову обґрунтованість позовних вимог, так і про можливість і допустимість зменшення заявленої до стягнення суми пені.

Доводи касаційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Крім того, аргументи касаційної скарги стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваних судових рішеннях зі справи. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Поряд з тим Касаційний господарський суд бере до уваги та погоджується з відповідними аргументами, наведеними у відзиві на касаційну скаргу.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 925/1587/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя К. Пільков

Суддя В.Суховий