ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1559/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега- гарант", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 36883,90 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Безсонової М.В.; довіреність № 07-05/1 від 07.05.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Мега-гарант" (відповідача) про стягнення з останнього страхового відшкодування в розмірі 36883,90 грн. Судові витрати позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, як страховик особи, винній у спричинені збитків ОСОБА_2 - страхувальнику позивача, в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 27 Закону України "Про страхування", має відшкодувати позивачу виплачене страхове відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.06.2018 року було прийнято позовну заяву та призначено справу № 922/1559/18 до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 04.07.2018 року о 10:30 год.

В судовому засіданні 04.07.2018 року оголошено перерву до 17.07.2018 року.

16.07.2018 року відповідач надав відзив (вх.№ 20444), в якому останній визнав позовні вимоги у розмірі, встановленому у звіті про оцінку розміру збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу та сплатив на користь ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" грошові кошти у розмірі 35588,77 грн. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити посилаючись на звіт №0239/17 про оцінку розміру збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу дорівнює 37588,77 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2018 року судове засідання по суті відкладено на 08.08.2018 року на 10:30 год.

Позивач в судове засідання 08.08.2018 року не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі його представника (вх.№17563 від 18.06.2018 року).

Враховуючи наявність в матеріалах справи всіх необхідних документів для прийняття об'єктивного та законного рішення, беручи до уваги диспозитивність права сторони на участь у судовому засіданні, суд вважає за можливе, задовольнити клопотання позивача про проведення судового засідання без участі його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.08.2018 року підтримав свій відзив, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

01.09.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик, позивач) і ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_2 (а.с. 14-16), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля BMW 540і, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (надалі - застрахований автомобіль).

01.09.2017 року між страховиком та страхувальником була укладена додаткова угода №1 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_2 від 01.09.2017 року, в якій сторони доповнили вищевказаний договір пунктом 16.12., відповідно до якого, у випадку настання страхової події визначеної цим договором страхування, ремонт пошкодженого застрахованого транспортного засобу (ТЗ), здійснюється на сервісній станції технічного обслуговування, яка спеціалізується на ремонті ТЗ марки BMW, окрім ТОВ "Баварія Моторс" в м. Києві.

28.09.2017 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під управлінням водія ОСОБА_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" автомобіль.

Згідно з постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2017 року (а.с. 26) особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій ОСОБА_3.

Відповідно до звіту № 0239/17 від 11.10.2017 року (а.с. 32-39) вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 37588,77 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № П-95510 від 03.10.2017 року (а.с. 40) та акту виконаних робіт 3657 від 22.11.2017 року (а.с. 31) вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 38883,90 грн.

На виконання умов договору страхування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" сплатило страхувальнику суму нового відшкодування в розмірі 38883,90 грн.

Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" у відповідності до статті 25 Закону України "Про страхування" на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 29.09.2017 року (а.с. 27-29), страхового акту № UA081/L01/01 від 18.10.2017 року (а.с. 46).

Факт виплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 38883,90 грн. підтверджується платіжним дорученням № 7139 від 19.10.2017 року (а.с. 47).

Судом також встановлено, що 09.11.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Мега-гарант" (відповідач) та громадянином ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ№ 9973999, за яким були застраховані майнові інтереси, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого за Договором страхування складає 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач, як страховик транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якої був визнаний винним у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, розмір якої становить 36883,90 грн. (38883,90 грн. - 2000,00 грн. франшизи), відповідно до акту виконаних робіт 3657 від 22.11.2017 року та платіжного доручення № 7139 від 19.10.2017 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Суд зазначає, що до позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріали справи підтверджують вину водія транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП.

В силу ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Абзацем 18 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №3-50гс15, яка прийнята з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статей 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції в силу ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, стосуються саме страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу (в даному випадку - відповідача). Натомість, правовідносини, які виникли між позивачем та ОСОБА_2 на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_2 відносяться до добровільного страхування. Тобто при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страхувальнику, позивач не повинен був керуватися нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", з урахуванням укладеного між позивачем та ОСОБА_2 договору добровільного страхування.

За таких обставин, твердження відповідача про необхідність призначення позивачем експертизи не відповідає дійсності, оскільки сторони договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_2 домовились про порядок здійснення страхового відшкодування, який було дотримано.

Судом також враховано, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (аналогічна правова позиція наведена в листі Верховного Суду України від 19.07.2011 року, постанові Вищого господарського суду України від 24.04.2017 року у справі №910/21062/16).

Як уже зазначалось вище, згідно з умовами п. 16.12. договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії НОМЕР_2 від 01.09.2017 року, у випадку настання страхової події визначеної цим договором страхування, ремонт пошкодженого застрахованого транспортного засобу (ТЗ), здійснюється на сервісній станції технічного обслуговування, яка спеціалізується на ремонті ТЗ марки BMW, окрім ТОВ "Баварія Моторс" в м. Києві.

Тобто, в даному випадку підставою для виплати позивачем за Договором добровільного страхування страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, яка спеціалізується на ремонті ТЗ марки BMW, окрім ТОВ "Баварія Моторс" в м. Києві.

Позивачем надано до матеріалів справи рахунок-фактуру № П-95510 від 03.10.2017 року (а.с. 40) та акт виконаних робіт 3657 від 22.11.2017 року (а.с. 31) станції технічного обслуговування, яка спеціалізується на ремонті ТЗ марки BMW, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 38883,90 грн.

Факт виплати позивачем страхового відшкодування в розмірі 38883,90 грн. підтверджується платіжним дорученням № 7139 від 19.10.2017 року (а.с. 47).

Отже, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, розмір якої, з вирахуванням франшизи в розмірі 2000,00 грн., становить 36883,90 грн.

При цьому суд зазначає, що значення коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ) застрахованого позивачем автомобіля BMW 540і, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 2017 року випуску, приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (28.09.2017) строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував граничного строку, визначеного пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, після звернення позивача до суду з даним позовом та порушення провадження у справі №922/1559/18, відповідачем було відшкодовано позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 35588,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1198 від 03.07.2018 року.

В п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закріплено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв'язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем частково сплачено позивачеві страхове відшкодування в розмірі 35588,77 грн., провадження у справі в частині стягнення 35588,77 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 1295,13 грн. (36883,90 грн. - 35588,77 грн.).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд також звертає увагу, що частина 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5).

На підставі ст.ст. 9, 16, 20, 25 Закону України "Про страхування", ст.ст. 6, 11, 512, 514, 979, 993 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 231-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега- гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, б. 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 40, ) страхове відшкодування в сумі 1295,13 грн. та судовий збір у розмірі 61,87 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення страхового відшкодування в сумі 35588,77 грн. - провадження у справі закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.08.2018 року.

Суддя О.В. Смірнова