КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2018 р. Справа№ 910/22488/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко О.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1"

на рішення господарського суду міста Києва

від 27.04.2018 (повний текст рішення складено 21.05.2018)

у справі №910/22488/17 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1"

про стягнення 166345,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київспецтранс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1" про стягнення 166345,21 грн, з яких 132790,30 грн основного боргу, 21348,28 грн пені, 2510,28 грн 3% річних, 9696,35 грн інфляційних витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) №205011/51 від 01.12.2015.

12.02.2018 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено про сплату відповідачем 31.01.2018 15000,00 грн. у зв'язку із чим сума боргу становить 117790,30 грн. Вказана заява розцінена судом першої інстанції як зменшення позовних вимог та прийнята судом, а тому подальший розгляд справи здійснювався з урахуванням вказаної заяви.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.04.2018 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1" на користь Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" 117790,30 грн. основного боргу, 21348,28 грн. пені, 2510,28 грн. 3% річних, 9696,35 грн. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 2495,18 грн.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2018 скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що позивачем, при визначенні суми заборгованості, не враховано здійснення відповідачем 20.11.2017 часткової оплати заборгованості в розмірі 25000 грн (відповідно до платіжного доручення №256 від 20.11.2017); таким чином на думку скаржника стягненню підлягає заборгованість в розмірі 92790,30 грн (117790,30 грн - 25000 грн = 92790,30 грн), 14986,27 грн пені, 1761,74 грн 3% річних, 6773,69 грн інфляційних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. При цьому позивач зазначає, що при розрахунку суми заборгованості було враховано здійснення відповідачем 20.11.2017 часткової оплати заборгованості в розмірі 25000 грн, що вбачається з оновленої картки рахунку 361, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1" здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.12.2015 між Приватним акціонерним товариством "Київспецтранс", як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1", як споживачем, було укладено договір про надання із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) №205011/51 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується згідно з графіком (довідкою-дислокацією) надавати споживачеві послуги 31 збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі - ТПВ), які накопичуються у споживача (далі послуги), а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1. договору виконавець надає споживачеві послуги зі збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ).

Графік вивезення ТПВ, необхідна кількість контейнерів, а також точки розподілу, в яких відбувається передача відходів від споживача виконавцю (назва та адреса об'єкту) визначається довідкою-дислокацією (додаток № 1), яка є невід'ємною частиною договору (п. 2.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору обсяги наданих споживачеві послуг вимірюються кубічними метрами зібраних і вивезених виконавцем ТПВ.

Загальний обсяг надання послуг за даним договором орієнтовно становить 6283,20 куб. м. в разі перевищення орієнтовного обсягу послуг, вказаного в даному пункті, споживач сплачує вартість фактичного обсягу послуг, в строки та в порядку, що передбачені даним договором. Невиконання споживачем будь-яких прав чи обов'язків, передбачених даним договором, не звільняє його від обов'язку оплатити вартість послуг та штрафні санкції, в разі виникнення підстав для нарахування (п.3.2. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць

Станом на день укладення договору тариф за збирання, вивезення і захоронення 1 куб.м ТПВ становить: 62,00 грн., в тому числі ПДВ 10,33 грн. (п.4.2. договору).

У п. 4.3. договору зазначено, що загальна вартість послуг за період дії даного договору орієнтовно складає 389558,40 грн., в тому числі ПДВ 64926,40 грн.

Відповідно до п. 4.4. договору розрахунковий період для оплати є календарний місяць. споживач зобов'язаний здійснити плату за послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, за послуги, які надавались в попередньому місяці. Оплата послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, указаний у даному договорі на підставі виставленого рахунку протягом 3 (трьох) робочих днів від дня отримання.

Згідно п. 4.5. договору оформлення сторонами наданих послуг здійснюється актами здачі-приймання наданих послуг. В актах здачі-приймання наданих послуг вказується фактичний обсяг зібраних і вивезених виконавцем ТПВ за місяць - в кубічних метрах, тариф та загальна вартість послуг, наданих виконавцем за місяць - в гривнях.

У п. 4.6. договору сторони погодили, що акти здачі-приймання наданих послуг складаються виконавцем кожного місяця у двох примірниках і направляється споживачу для підписання.

Споживач у разі відсутності претензій, повинен підписати акт і повернути один примірник виконавцю до 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг.

У разі наявності претензій до виконавця споживач протягом 3 календарних днів направляє обґрунтовану претензію виконавцю, яку виконавець розглядає і вживає відповідних заходів протягом 3 діб.

Претензії щодо розбіжностей згідно актів здачі-приймання наданих послуг повинні бути підтверджені виключно актами про невиконання або часткове невиконання виконавцем своїх зобов'язань згідно договору, складених за участю уповноваженого представника виконавця. За відсутності документальних підтверджень порушень зобов'язань виконавцем, претензії споживача при підписанні актів здачі-приймання наданих послуг до уваги прийматися не будуть.

У разі відсутності претензій у споживача та не підписання ним акту до 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг - акт вважається підписаним споживачем, що тягне за собою всі юридичні наслідки підписаного акту, послуга вважається наданою в повному обсязі відповідно до норм і вимог якості (п. 4.7. договору).

Відповідно до п. 4.9. договору на письмову вимогу однієї із сторін здійснюється звірка взаємних розрахунків за фактично надані послуги. Сторона, яка одержала акт звірки взаємних розрахунків, зобов'язана розглянути його, підписати, скріпити печаткою (або скласти власний акт звірки) і надіслати іншій стороні протягом 3 (трьох) робочих днів.

Пунктом 7.3. договору (в редакції протоколу розбіжностей від 24.11.2015) передбачено, що за порушення строків оплати послуг споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від загальної суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Строк дії договору встановлюється з дня підписання його сторонами і до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків за послуги - до повного їх здійснення (п. 10.1. договору).

На підтвердження виконання зобов'язань за договором у період з березня 2017 року по листопад 2017 року позивачем надано суду першої інстанції акти здачі-прийняття робіт за договором про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів (ТПВ) №205011/51 від 01.12.2015 на загальну суму 142129,75 грн., а саме: акт здачі-прийняття робіт № Кт-0001243 від 31.03.2017 на суму 27280,18 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0002126 від 30.04.2017 у на суму 16436,30 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0001243 від 31.03.2017 на суму 27280,18 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0002652 від 31.05.2017 на суму 17254,72 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0003599 від 30.06.2017 на суму 14935,90 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0004206 від 31.07.2017 на суму 16504,51 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0004844 від 31.08.2017 на суму 15617,90 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0005601 від 30.09.2017 на суму 16368,11 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0006245 від 31.10.2017 на суму 15958,91 грн., акт здачі-прийняття робіт № Кт-0006416 від 06.11.2017 на суму 1773,22 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи картки рахунку: 361 за 01.12.2015 року - 12.12.2017 року відповідач частково розрахувався з позивачем за виконані роботи; несплаченим на момент звернення позивача до суду з позовом залишився борг у розмірі 132790,30 грн.

Після звернення позивача до суду із позовною заявою у даній справі відповідачем було перераховано ПрАТ "Київспецтранс" грошові кошти у сумі 15000 грн, що підтверджується карткою рахунку: 361 за 01.12.2015 року - 09.02.2017 року.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за договором про надання із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) №205011/51 від 01.12.2015 у зв'язку з чим просить стягнути з останнього 117790,30 грн. основного боргу, 21348,28 грн. пені, 2510,28 грн. 3% річних, 9696,35 грн. інфляційних втрат.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір про надання із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) №205011/51 від 01.12.2015 за правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт підтверджується виконання позивачем своїх зобов'язань щодо надання послуг за договором у період з березня 2017 року по листопад 2017 року, які прийняті відповідачем без заперечень та зауважень, на суму 142129,75 грн.

Відповідачем, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, вартість наданих послуг в повному обсязі не сплачено у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 117790,30 грн. станом на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи те, що строк оплати вартості наданих позивачем послуг за договором настав, приймаючи до уваги те, що доказів оплати в повному обсязі наданих послуг станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) №205011/51 від 01.12.2015 в розмірі 117790,30 грн.

Твердження відповідача про те, що позивачем, при визначенні суми заборгованості, не враховано здійснення відповідачем 20.11.2017 часткової оплати заборгованості в розмірі 25000 грн (відповідно до платіжного доручення №256 від 20.11.2017) є такими, що спростовуються наявною в матеріалах справи карткою рахунку: 361 за 01.12.2015 - 09.02.2017, в якій відображена банківська операція по оплаті заборгованості за договором в сумі 25000 грн 20.11.2017 (банківська виписка Кт-0000633).

Також колегія суддів звертає увагу на наявний в матеріалах справи акт звірки розрахунків між сторонами за договором 205011/51 від 01.12.2015 станом на 06.11.2017, підписаний представниками та скріплений печатками сторін, відповідно до якого заборгованість за договором станом на 06.11.2017 складає 157790,30 грн. При цьому в картці рахунку: 361 за 01.12.2015 - 12.12.2017 також відображена заборгованість за договором в розмірі 157790,30 грн станом на 06.11.2017 і як вказано вище - 20.11.2017 відповідач сплатив 25000 грн, що враховано позивачем при визначенні загальної суми заборгованості; в картці рахунку: 361 за 01.12.2015 - 09.02.2018 відображена заборгованість за договором в розмірі 117790,30 грн. (з урахуванням останньої оплати в розмірі 15000 грн 31.01.2018 (банк. виписка Кт-0000049)).

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 21348,28 грн пені (нараховану за період з 22.04.2017 по 08.12.2017), 2510,28 грн 3% річних (нараховані за період з 22.04.2017 по 08.12.2017), 9696,35 грн інфляційних витрат (нараховані за період з квітня 2017 року по жовтень 2017 року).

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3. договору (в редакції протоколу розбіжностей від 24.11.2015) передбачено, що за порушення строків оплати послуг споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від загальної суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції перевірено правильність здійсненого позивачем розрахунку пені, 3% та інфляційних втрат та встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, позивач набув права вимагати від відповідача сплати на його користь пені, інфляційних втрат, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення 21348,28 грн. пені, 2510,28 грн. 3% річних, 9696,35 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний дім 1" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 27.04.2018 у справі №910/22488/17 - без змін.

Матеріали справи №910/22488/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко

(повний текст постанови складено 05.09.2018)