ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.08.2018 Справа № 920/369/17
м. Суми

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Касіко», м. Суми

до відповідачів:

1) Публічного акціонерного товариства «Іскра», с. Басівка Сумського району Сумської області

2) Приватного акціонерного товариства «Іскра Плюс», м. Київ

про стягнення 1 140 320 грн. 97 коп.

Головуючий суддя Котельницька В.Л.

Судді: Костенко Л.А.

Сопяненко О.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Лепишко О.І. (довіреність б/н від 19.01.2018)

від 1-го відповідача: не прибув

від 32-го відповідача: не прибув

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач відповідно до вимог позовної заяви з урахуванням поданої до суду заяви від 16.05.2017 про уточнення позовних вимог просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Іскра» на свою користь 1140320 грн. 97 коп. заборгованості за договором № 4 від 11.03.2016, у тому числі 1000000 грн. 00 коп. основного боргу та 140 320 грн. 97 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 17266 грн. 73 коп.

01.06.2017 Приватне акціонерне товариство «Іскра Плюс» звернулось до суду із заявою про заміну первісного відповідача належним відповідачем, мотивуючи свою заяву положеннями ст. 109 Цивільного кодексу України, відповідно до якої виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб; юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. У своїй заяві Товариство зазначає, що відповідно до рішення позачергових зборів акціонерів ПАТ «Іскра» було прийнято рішення про виділ з ПАТ «Іскра» приватного акціонерного товариства із передачею згідно з розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра» Приватному акціонерному товариству «Іскра Плюс». Загальними зборами ПрАТ «Іскра Плюс» 12.10.2016 було прийнято рішення про заснування Товариства.

01.06.2017 представник відповідача - ПАТ «Іскра» подав відзив на позовну заяву № 151 від 31.05.2017, позовні вимоги не визнає,та зазначає, що заборгованость має сплачувати ПрАТ «Іскра Плюс», яке створено у зв'язку із виділом з ПАТ «Іскра» із передачею згідно з розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра» Приватному акціонерному товариству «Іскра Плюс». Враховуючи вищезазначене, відповідач у своєму відзиві просить суд залучити до участі у справі правонаступника - Приватне акціонерне товариство «Іскра Плюс».

Ухвалою суду від 01.06.2017 у справі № 920/369/17 в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Іскра Плюс» про заміну неналежного відповідача відмовлено, в задоволенні заяви ПАТ «Іскра» про заміну відповідача правонаступником - відмовлено, залучено до участі у справі в якості другого відповідача ПрАТ «Іскра Плюс».

13.07.2017 позивач подав письмові заперечення на відзив відповідача, позицію першого відповідача вважає незаконною.

26.07.2017 позивач подав до суду додаткові письмові пояснення на підтвердження заявлених вимог.

26.07.2017 до суду від другого відповідача надійшли письмові пояснення стосовно повідомлення кредиторів про виділ Товариства.

27.07.2017 від представника першого відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів на підтвердження позиції сторони.

Представник першого відповідача подав до суду пояснення по справі від 08.08.2017 (вх. № 6892) на підтвердження обізнаності позивача щодо факту виділу із Товариства, а також додаткові документи на підтвердження викладених обставин.

Судовою ухвалою від 08.08.2017 був призначений колегіальний розгляд даної справи у складі трьох суддів. Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.08.2017 визначений наступний склад колегії: головуючий суддя Котельницька В.Л., судді: Костенко Л.А., Яковенко В.В.

Представник другого відповідача подав до суду заяву № б/н від б/д (вх. № 8338 від 25.09.2017) про визнання позову.

Представник позивача подав заперечення № б/н від 26.09.2017 на відзив першого відповідача на обґрунтування своєї позиції у справі.

Представник першого відповідача подав до суду письмові пояснення № б/н від 27.09.2017, в яких обґрунтував свою позицію у справі та просив у задоволенні позову відмовити та задовольнити заяву другого відповідача про визнання ним позову.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.10.2017 визначений наступний склад колегії: головуючий суддя Котельницька В.Л., судді: Костенко Л.А., Спиридонова Н.О.

15.11.2017 представник першого відповідача подав до суду додаткові докази на підтвердження його позиції по справі для їх долучення до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.12.2017 визначений наступний склад колегії: головуючий суддя Котельницька В.Л., судді: Соп'яненко О.Ю., Спиридонова Н.О.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.05.2018 визначений наступний склад колегії: головуючий суддя Котельницька В.Л., судді: Соп'яненко О.Ю., Костенко Л.А.

13.06.2018 представник першого відповідача подав до суду додаткові пояснення у справі, а також долучив до пояснень заяву свідка - ОСОБА_4 - відповідальної особи на підприємстві першого відповідача за відправлення кореспонденції, в підтвердження наданих раніше доказів щодо направлення кредитору повідомлення про виділ.

28.08.2018 до суду від позивача надійшло клопотання про прийняття до розгляду судом уточнень до позовної заяви по справі після закриття підготовчого провадження, оскільки підготовче засідання, призначене на 02.08.2018 не відбулось через перебування у відпустці суддів-членів судової колегії, у зв'язку з чим позивач не зміг уточнити позовні вимоги у підготовчому провадженні.

Судом постановлено протокольну ухвалу про задоволення даного клопотання позивача, яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог.

Так, відповідно до вказаної заяви позивач просить суд стягнути з першого та другого відповідачів заборгованість у розмірі 1140320,97 грн., у тому числі 1000000,00 грн. основного боргу за договором поставки № 4 від 11.03.2016 та 140320,97 грн. пені, а також покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Розгляд справи по суті розпочато у судовому засіданні 29.08.2018.

При розгляді справи по суті судом надано вступне слово позивачу.

Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Судом досліджено докази, поданні позивачем.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представників відповідачів судом відповідно до ч. 6 ст. 202 ГПК України був оголошений стислий зміст відзивів першого та другого відповідачів.

Судом досліджено докази, подані відповідачами.

Представником позивача були надані пояснення з приводу обставин, на які він посилався у поданих до суду заявах по суті справи.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд встановив:

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 23.05.2017 між ТОВ «Аваль-Агро» та ПАТ «Іскра» (першим відповідачем) був укладений договір поставки № 4 від 11.03.2016 (далі - Договір), згідно з яким ТОВ «Аваль-Агро» поставив (продав) першому відповідачу товар: насіння, гербіциди, добрива в асортименті, визначеному в Додатках до цього договору, які складають його невід'ємну частину, а останній зобов'язався прийняти товар оплатити його вартість.

Факт поставки (продажу) товару першому відповідачу підтверджується: Договором № 4, накладними № 00000010 від 18.03.2016 на суму 1558080,00 грн., № 00000012 від 05.04.2016 на суму 63840,00 грн., № 00000013 від 09.04.2016 на суму 4363344,00 грн., № 00000035 від 29.04.2016 на суму 7096387,33 грн., № 00000036 від 30.04.2016 на суму 449609,16 грн., № 00000038 від 06.05.2016 на суму 650300,64 грн., № 1 від 16.05.2016(зворотна) на суму 175172,40 грн., № 00000045 від 23.05.2016 на суму 1224325,20 грн., № 2 від 30.05.2016 б(зворотна) на суму 62310,00 грн., № 00000049 від 06.06.2016 на суму 541412,64 грн., № 00000053 від 10.06.2016 на суму 407370,72 грн., актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016-01.11.2016, вимогою № 11 від 06.02.2017.

Відповідно до умов Договору кошти у загальній сумі 7946928,75 грн. повинні бути сплачені 10.10.2016.

Судом також встановлено, що відповідно до Договору відступлення права вимоги від 07.03.2017 ТОВ «Касіко» (позивач) отримало право вимоги на отримання коштів на суму 7946928 грн. 75 коп. з першого відповідача замість ТОВ «Аваль- Агро» за договором поставки № 4 від 11.03.2016.

Згідно положень Цивільного кодексу України та договору відступлення права вимоги від 07.03.2017, ТОВ «Аваль-Агро» належним чином повідомило першого відповідача про перехід права вимоги за договором поставки № 4 від 11.03.2016 до нового кредитора - позивача у справі.

Заперечень щодо укладення вищезгаданого договору та переходу права вимоги з боку першого відповідача не надходило.

Однак, як з'ясувалося у ході розгляду справи судом, борг ПАТ «Іскра» у розмірі 7946928,75 грн. перед ТОВ «Аваль-Агро» за розподільчим балансом була передана до ПрАТ «Іскра Плюс», яке було виділено з ПАТ «Іскра» відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №28/07/2016 33А від 28.07.2016), яким було вирішено про виділ з ПАТ «Іскра» акціонерного товариства ПрАТ «Іскра Плюс» із передачею йому згідно розподільчого балансу частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра», без припинення ПАТ «Іскра».

Позачерговими загальними зборами акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №10/10/2016 від 10.10.2016) прийнято рішення про затвердження розподільчого балансу у зв'язку з виділенням з ПАТ «Іскра» акціонерного товариства ПрАТ «Іскра Плюс», заборгованість ПАТ «Іскра» перед ТОВ «Аваль-Агро» в розмірі 7946928,75 грн. була передана за розподільчим балансом до ПрАТ «Іскра Плюс». Державна реєстрація ПрАТ «Іскра Плюс» (код 41049854) була проведена 26.12.2016, номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 1 001276.

Таким чином до ПрАТ «Іскра Плюс» перейшли зобов'язання ПАТ «Іскра» за договором поставки № 4 від 11.03.2016, укладеним між ПАТ «Іскра» та ТОВ «Аваль-Агро» по оплаті отриманого товару на суму 7 946 928,75 грн.

Отже, з моменту прийняття кредиторської заборгованості за передавальним балансом, а саме з 27.12.2016, ПрАТ «Іскра Плюс» має прострочену заборгованість (несплачену попереднім боржником) перед ТОВ «Аваль-Агро» (а відповідно до умов договору про відступлення права вимоги від 07.03.2017 - перед ТОВ «Касіко») у сумі 7 946 928,75 грн.

Керуючись приписами ст.612 Цивільного кодексу України, 01.08.2018 на адресу позивачем ПрАТ «ІСКРА ПЛЮС» було надіслано відповідну вимогу про сплату заборгованості, яка повернулася на адресу відправника у зв'язку з її неврученням.

У даному позові міститься вимога про сплату частини виниклої заборгованості, а саме 1000000,00 грн., а також 140320,97 грн. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ст.109 ЦК України, Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Відповідно до ст.619 ЦК України, якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді па пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам та дослідивши надані сторонами докази, суд зазначає наступне.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Матеріалами справи підтверджується виконання ТОВ «Аваль-Агро» своїх зобов'язань за договором поставки № 4, що не заперечується першим відповідачем. Другий відповідач у своїх письмових поясненнях наголошує, що кредиторська заборгованість перед ТОВ «Аваль-Агро» (а на підставі договору про відступлення справи вимоги від 07.03.2017 - перед позивачем) перейшла за розподільчим балансом саме до ПрАТ «Іскра Плюс».

Тобто, у даному спорі відсутня суперечка щодо наявності грошового зобов'язання та його розміру, а існує суперечка щодо того, хто є зобов'язаною особою - перший відповідач, чи другий.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення позивачем до господарського суду з позовною заявою 27.04.2017, заборгованість ПАТ «Іскра» перед позивачем вже була передана до ПрАТ «ІСКРА ПЛЮС».

Матеріали справи не містять доказів визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №28/07/2016 33А від 28.07.2016), яким було вирішено про виділ з ПАТ «Іскра» акціонерного товариства ПрАТ «Іскра Плюс» із передачею йому згідно розподільчого балансу частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра», без припинення ПАТ «Іскра», та позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №10/10/2016 від 10.10.2016), яким прийнято рішення про затвердження розподільчого балансу у зв'язку з виділенням з ПАТ «Іскра» акціонерного товариства ПрАТ «Іскра Плюс»; позивачем таких доказів також не надано.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що в ході процедури виділу першим відповідачем не були в повному обсязі дотримані гарантії прав кредитора, передбачені ст. 82 Закону України «Про акціонерні товариства».

Так, відповідно до статті 82 Закону України «Про акціонерні товариства», протягом 30 днів з дати прийняття загальними зборами рішення про припинення акціонерного товариства шляхом поділу, перетворення, а також про виділ, а в разі припинення шляхом злиття або приєднання - з дати прийняття відповідного рішення загальними зборами останнього з акціонерних товариств, що беруть участь у злитті або приєднанні, товариство зобов'язане письмово повідомити про це кредиторів товариства і опублікувати в офіційному друкованому органі повідомлення про ухвалене рішення. Публічне товариство зобов'язане також повідомити про прийняття такого рішення кожну фондову біржу, на якій воно пройшло процедуру лістингу.

Відповідно до пункту 2 порядку і умов виділу акціонерного товариства, затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Іскра» (протокол №28/07/2016 33А від 28.07.2016), протягом 30 днів з дати прийняття загальними зборами рішення про виділ Генеральний директор товариства письмово повідомляє про це кредиторів товариства та опубліковує в офіційному друкованому органі повідомлення про ухвалене рішення про виділ.

Як зазначає перший відповідач, ним було повідомлено позивача про виділ з ПАТ «Іскра» нового акціонерного товариства з передачею йому за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків ПАТ «Іскра» та було опубліковано в щоденному офіційному виданні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку «Бюлетень. Цінні папери України» №142 (4430) від 03.08.2016.

В обґрунтування повідомлення позивача про виділ ПрАТ "ІСКРА ПЛЮС" з ПАТ "ІСКРА" 1-им відповідачем надано копії листа №302 від 23.08.2016 року та списку згрупованих поштових відправлень з відміткою органу поштового зв'язку від 23.08.2016.

Відповідно до пункту 66 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку; згідно пункту 2 цих Правил, згруповані поштові відправлення, поштові перекази - внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п'ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником.

Однак, незважаючи на формальну відсутність порушень закону та правил поштових відправлень, суд відзначає, що по-перше, дослідженням наданих першим відповідачем списку згрупованих поштових відправлень з відміткою органу поштового зв'язку неможливо встановити, що саме (повідомлення якого змісту) було направлено позивачу першим відповідачем, по-друге, відбиток поштового штемпелю на згрупованому поштовому відправленні не містить цифрового коду відправлення на адресу відповідача, за яким хід і факт доставки можна перевірити в загальнодоступному електронному реєстрі поштових відправлень на сайті ПАТ «Укрпошта».

За таких умов суд констатує, що здійснене відправлення не забезпечує додержання прав кредитора, передбачених ст. 82 Закону України «Про акціонерні товариства» (далі - Закон). В даному випадку, на думку суду, має місце певна недосконалість положень ст. 82 Закону, які не передбачають іншого, окрім загального, порядку відправлення поштового повідомлення і не містять конкретизації щодо відправлення поштової кореспонденції (повідомлення кредиторів) з описом вкладення.

Крім того, вивченням повідомлення в щоденному офіційному виданні Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку «Бюлетень. Цінні папери України» №142 (4430) від 03.08.2016 неможна встановити, які саме борги були передані ПАТ «Іскра» до ПрАТ «Іскра Плюс».

Встановивши, що права кредитора, гарантовані ст. 82 Закону, не були додержані в повному обсязі, суд перейшов до встановлення правових наслідків такого недодержання.

Слід зазначити, що положення ст. 82 Закону, як і інші норми цього ж Закону, не містять санкцій або визначення правових наслідків недодержання чи неповного додержання прав кредитора, передбачених ст. 82 Закону.

При цьому, застосування приписів ст. 82 Закону можливе виключно до закінчення процедури реорганізації, про що прямо зазначено у абз.2 ч.2 ст. 82 Закону.

Однак, на день констатації судом неповного дотримання гарантій прав кредиторів, визначених у ст. 82 Закону, процедура реорганізації є завершеною.

Так, згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Матеріалами справи, а саме, витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується державна реєстрація ПрАТ «Іскра Плюс», яке є правонаступником ПАТ «Іскра» (дані про правонаступництво також відображені в реєстрі), отже, виділ вважається завершеним.

Таким чином, реорганізація акціонерного товариства (першого відповідача) є завершеною, а положення Закону, як і інших нормативних актів, не встановлюють визначеної санкції за недотримання гарантій прав кредиторів, передбачених ст. 82 Закону.

Згідно наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «Іскра Плюс» є правонаступником ПАТ «Іскра».

Внаслідок проведеної реорганізації зобов'язаною особою (боржником) стало ПрАТ «Іскра», а перший відповідач став носієм субсидіарної відповідальності у зобов'язанні.

Так, згідно статті 109 Цивільного кодексу України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Аналогічні положення закріплені і в спеціальному нормативному акті, яким є Закон України «Про акціонерні товариства». Так, згідно ч. 1 ст. 86 вказаного Закону виділом акціонерного товариства визнається створення одного чи кількох акціонерних товариств із передачею йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов'язків акціонерного товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення такого акціонерного товариства. З акціонерного товариства може виділитися лише акціонерне товариство.

Акціонерне товариство, з якого здійснюється виділ, за змістом ч. 5 зазначеної статті, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які перейшли до товариства, що виділилося, згідно з розподільним балансом. Товариство, що виділилося, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які виникли у товариства, з якого здійснюється виділ, перед виділом, але не перейшли до товариства, що виділилося. Якщо товариств, що виділилися, два чи більше, вони солідарно несуть субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями разом з товариством, з якого здійснено виділ.

У позові відповідачем було зазначене ПАТ «Іскра», однак у ході вирішення даного спору, до участі у справі в якості другого відповідача було залучене ПрАТ «Іскра Плюс».

Оскільки на час виникнення спору реорганізація є завершеною, і з огляду на те, що приписи ст. 82 Закону та інших нормативних актів не містять визначення санкції за недодержання або неповне додержання встановлених ст. 82 Закону гарантій прав кредиторів, на даний час не можна заперечувати, що зобов'язаним суб'єктом (боржником в зобов'язанні) є саме ПрАТ «Іскра Плюс».

Будь-яке інше тлумачення закону, в тому числі описана у позові і додаткових уточненнях до позовної зави вимога позивача про стягнення коштів з першого відповідача буде означати, що в Україні не діє презумпція правомірності правочину, встановлена 204 ЦК України, оскільки стягнення заборгованості з першого відповідача фактично означатиме, що легальний і дійсний правочин виділу юридичної особи виявився нездатним до створення правових наслідків (переходу прав та обов'язків), а таке тлумачення закону з очевидністю суперечить правопорядку в Україні.

За таких умов суд не може погодитися із твердженням позивача про можливість стягнення боргу з першого відповідача, тим більше, що заборгованість першого відповідача перед ТОВ «Аваль-Агро» у повному обсязі перейшла за розподільчим балансом до другого відповідача та визнана останнім.

Разом з тим, дійшовши висновку, що на час вирішення спору боржником є ПрАТ «Іскра Плюс», позивачем направлено на адресу ПрАТ «Іскра Плюс» вимогу про сплату заборгованості та заявлено відповідну позовну вимогу до даного відповідача, суд зазначає про наявність правових підстав для стягнення заборгованості саме з другого відповідача.

Твердження позивача, що ПАТ «Іскра» несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями ПрАТ «Іскра Плюс» як основного боржника, а відтак в силу положень ст. 619 ЦК України є зобов'язаною особою та повинно задовольнити вимогу позивача про сплату заборгованості та нарахованої пені, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовані встановленими у ході судового розгляду обставинами.

За таких умов, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення заявленої заборгованості з другого відповідача (у зв'язку із заявленням позивачем відповідної вимоги до ПрАТ «Іскра Плюс») та відмови у позові в частині стягнення заборгованості з першого відповідача (враховуючи принцип правомірності правочину щодо переходу прав та обов'язків ПАТ «Іскра» до ПрАТ «Іскра Плюс»).

При цьому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з другого відповідача заборгованості за договором поставки № 4 у межах заявлених вимог - 1000000,00 грн.

Також суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з другого відповідача 140320,97 грн. нарахованої пені за несвоєчасні розрахунки, оскільки пеня нарахована у відповідності до умов договору, з урахуванням положень ст.ст. 546,549 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та з дотриманням строків нарахування.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України позивачу за рахунок другого відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 17104,81 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іскра Плюс» (02099, м.Київ, вул. Бориспільська, 9; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Касіко» (40016, м. Суми, вул. Харківська, 30/2; ) заборгованість за договором поставки № 4 від 23.05.2017 у сумі 1140320,97 грн., у тому числі: 1000000,00 грн. основного боргу, 140320,97 грн. пені; а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 17104,81 грн.

В іншому відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 07.06.2018.

Головуючий суддя В.Л.Котельницька

Судді: Л.А.Костенко

О.Ю.Сопяненко