ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018р. Справа №914/743/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Палюх Г.І., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел», м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрсоцбанк», м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, м. Київ

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився

Обставини розгляду справи. 24.04.2018 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел» до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрсоцбанк», м. Київ про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 02.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2018, залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду 14.05.2018 вжито заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, який зареєстрований в реєстрі за №3884 від 12.03.2018.

22.05.2018 від представника позивача надійшли клопотання про витребування у ПАТ «Укрсоцбанк» оригіналу виписки з рахунку ОСОБА_3 про рух коштів за період з 27.07.2007 по 21.05.2018 (вх. 18113/18 від 22.05.2018), клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 належним чином завірених копій усіх документів, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис (вх. №18112/18 від 22.05.2018), клопотання про витребування у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріально округу ОСОБА_2, який зареєстрований в зареєстрований в реєстрі №3884 від 12.03.2018 вчинений на нотаріально засвідченій копії іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, 27.07.2007 за реєстровим №3445 та нотаріально засвідчену копію іпотечного договору №3445.

Ухвалою суду від 22.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 11.06.2018, витребувано у ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» оригінал виписки з рахунку (рахунків) ОСОБА_3 про рух коштів повязаних з наданням та поверненням грошових коштів по договору невідновлюваної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007 за період з 27.07.2007 по 21.05.2018; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 належним чином завірені копії усіх документів, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №3884 від 12.03.2018; витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріально округу ОСОБА_2, який зареєстрований в зареєстрований в реєстрі №3884 від 12.03.2018, вчинений на нотаріально засвідченій копії іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, 27.07.2007 за реєстровим №3445 та нотаріально засвідчену копію іпотечного договору №3445.

У звязку із відрядженням судді Мазовіти А.Б. 11.06.2018-12.06.2018 у м. Київ, ухвалою суду від 30.05.2018 дату підготовчого засідання було змінено на 14.06.2018.

11.06.2018 через канцелярію суду від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 надійшли витребувані судом документи (вх. №21164/18 від 11.06.2018).

13.06.2018 через канцелярію суду від ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» надійшли письмові пояснення на позовну заяву (вх. №21751/18 від 13.06.2018).

Ухвалою суду від 14.06.2018 підготовче засідання було відкладено на 02.07.2018, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 належним чином завірені копії усіх документів, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №3884 від 12.03.2018.

18.06.2018 через канцелярію суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надійшли витребувані судом документи (вх. №22328/18 від 18.06.2018).

02.07.2018 через канцелярію суду від ТзОВ «ЛТВП«Новосел» надійшла відповідь на відзив (вх. №24156/18 від 02.07.2018).

Ухвалою суду від 02.07.2018 підготовче провадження продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 19.07.2018.

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, суд ухвалою від 19.07.2018 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 20.08.2018.

Представнику сторони розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 12.03.2018 було вчинено виконавчий напис №3884, згідно з яким відповідачу було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що є власністю позивача. Однак, нотаріусом при вчиненні виконавчих написів було порушено Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Зокрема, нотаріусом не перевірено факту наявності чи відсутності спору між сторонами щодо заборгованості, з огляду на те, що заборгованість за основним зобовязанням у розмірі 62 091,30 доларів США була сплачена за виконавчим написом №1196 від 02.12.2011. Також позивачем зясовано, що виконавчий напис вчинено на копії іпотечного договору. Таким чином, вищевказаний виконавчий напис нотаріуса №3884 від 12.03.2018 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

У поданих через канцелярію суду письмових поясненнях на позовну заяву відповідач зазначив, що заборгованість є безспірною, а дії нотаріуса відповідають вимогам законодавства. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними, просив в їх задоволенні відмовити.

Третя особа в судові засідання явку представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне. 27 липня 2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №620/30-188, відповідно до умов якого кредитор зобовязувався надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим договором. Надання кредиту здійснюється окремими частинами (траншами), зі сплатою 13,5% річних за кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, який є невідємною складовою частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, в сумі 79 000,00 доларів США (в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 398 950,00 грн.), з наступним порядком надання траншів кредиту, а саме: в липні в сумі 79 000,00 доларів США.

Погашення кредиту повинно здійснюватися відповідно до графіку, що міститься в додатку 2 до цього договору, який є невідємною складовою частиною цього договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 26.07.2017 на умовах, визначених цим договором (п. 1.1.2. договору №620/30-188 від 27.07.2007).

27 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел» (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, який зареєстрований в реєстрі за №3445.

Відповідно до умов іпотечного договору, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором №620/30-188 від 27.07.2007, наступне нерухоме майно:

- цегляний магазин, загальною площею 448,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 72 «а».

Пунктом 4.1. іпотечного договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.5.2. іпотечного договору, іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

2 грудня 2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1196, яким запропоновано звернути стягнення на майно: цегляний магазин, загальною площею 448,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 72 «а» та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел». За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна підлягають до задоволення вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 01.12.2010 по 02.12.2011 в сумі 62 091,30 доларів США та 8406, 48 гривень, в тому числі:

- 54 612,72 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 7 478,58 доларів США - заборгованість по процентах;

- 8 406,48 гривень - пеня за період часу з 02.12.2010 по 01.12.2011 за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту.

Всього в сумі 62 091,30 доларів США, що станом на 02.12.2011 становить 496 102,27 грн., що разом становить 504 509,76 грн.

15.07.2013 Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося із заявою до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про примусове виконання виконавчого напису №1196 від 02.12.2011.

13.10.2014 державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №38916690) щодо примусового виконання виконавчого напису №1196 від 02.12.2011 у звязку із виконанням боржником виконавчого документу у повному обсязі.

12 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №3884, яким запропоновано звернути стягнення на майно: цегляний магазин, загальною площею 448,2 кв.м (літера № за планом земельної ділянки А-1), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 72 «а» та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити частину вимог стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 08.08.2016 по 08.08.2017, а саме:

- заборгованість за кредитом 30 175,94 долари США;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом 355,41доларів США.

Сума частини боргу становить 30 531,35 доларів США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на виконання умов договору невідновлювальної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007 позичальнику було надано кредитні кошти, які останній зобовязувався повернути та сплатити відсотки за їх користування.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання (ст. 7 Закону).

Згідно з ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як зазначалося вище, між позивачем та відповідачем 27.07 2007 року було укладено іпотечний договір за №3445, відповідно до якого, в разі невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору невідновлювальної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007, відповідач має право задовольнити свої вимоги за цим договором за рахунок переданого позивачем в іпотеку майна.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як передбачено в ст. 34 Закону України «Про нотаріат» однією з нотаріальних дій є вчинення виконавчого напису.

12.03.2018 Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису для задоволення вимог стягувача у розмірі 30 531,35 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить на праві власності позивачу. 12.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №3884, яким запропоновано звернути стягнення на майно: цегляний магазин, загальною площею 448,2 кв.м (літера № за планом земельної ділянки А-1), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 72 «а» та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити частину вимог стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 08.08.2016 по 08.08.2017, а саме:

- заборгованість за кредитом 30 175,94 доларів США;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом 355,41доларів США.

Сума частини боргу становить 30 531,35 доларів США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, імя, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк предявлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Порядок вчинення нотаріусом виконавчих написів передбачено главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012.

Пунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (надалі - Перелік).

Згідно п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 1 Переліку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1602 від 29.11.2001) передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Вказаною постановою затверджено зміни, що вносяться до Переліку, зокрема, при стягненні заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовязанням до закінчення строку виконання основного зобовязання для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобовязання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині змін, що були наведені вище, визнано незаконною та нечинною з моменту її прийняття.

Таким чином, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису (12.03.2018) застосуванню підлягав Перелік у відповідній редакції, за винятком тих положень, які визнані судом незаконними та нечинними. Тобто, для вчинення виконавчого напису необхідно було подавати: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до п. 5.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. Аналогічне положення було передбачено у п. 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5, яка була чинною до 07.03.2012.

З огляду на вчинення 02.12.2011 виконавчого напису за №1196 щодо стягнення частини боргу, на оригіналі іпотечного договору від 27.07.2007 за №3445 приватним нотаріусом ОСОБА_6 була зроблена відповідна відмітка.

Водночас, приватним нотаріусом ОСОБА_2 долучено до матеріалів справи копію іпотечного договору від 27.07.2007 за №3445, з якої не вбачається відмітки про вчинення 02.12.2011 виконавчого напису за №1196.

Наведене свідчить, що для вчинення оспорюваного виконавчого напису відповідачем подавався не оригінал іпотечного договору від 27.07.2007 за №3445, а його копія, чим порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку.

Відповідно до умов основного зобовязання, грошові кошти, серед іншого, надавалися позичальнику на умовах повернення, строковості, платності. Договором невідновлювальної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007 передбачено, що погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, що міститься в додатку 2 та з кінцевим терміном погашення за кредитом не пізніше 26.07.2017, а сплата процентів за користування кредитом (траншами кредиту) здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 (пятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Як зазначалося вище, 02.12.2011 на звернення відповідача приватним нотаріусом ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис за №1196, відповідно до якого з позивача підлягало до стягнення 62 091,30 доларів США та 8 406,48 грн. Позивачем було сплачено борг згідно вищевказаного виконавчого напису, що в подальшому стало підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. Як вбачається із поданих відповідачем виписок з рахунку позичальника, останнім до вчинення відповідачем 02.12.2011 виконавчого напису було сплачено (повернуто) частину кредитних коштів.

З огляду на наведене, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості є виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до вимог ст.ст. 4, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідач, подаючи приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 12.03.2018 заяву про вчинення оспорюваного виконавчого напису, серед документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника та прострочення виконання зобовязання долучив довідку-розрахунок заборгованості на 08.08.2017 за №10.1-87/14568 від 08.08.2017.

У вищевказаній довідці відображена загальна суми заборгованості у розмірі 30 531,35 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 30 175,94 доларів США та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 355,41 доларів США. Як вбачається із заяви про вчинення виконавчого напису, яка була подана нотаріусу, вказана заборгованість нарахована відповідачем за період часу з 08.08.2016 по 08.08.2017.

З огляду на те, що загальний розмір наданих відповідачем позичальнику кредитних коштів становив 79 000,00 доларів США, з яких позичальником сплачено (повернуто) частину кредиту до 02.12.2011, частину кредиту у розмірі 54 612,72 доларів США сплачено позивачем на виконання виконавчого напису №1196 від 02.12.2011, а також з огляду на період часу, за який відповідачем визначена заборгованість (згідно графіку погашення за період часу з 05.08.2016 по 26.07.2017 позичальником підлягало до сплати 7 828,00 доларів США), розмір заборгованості позичальника щодо сплати кредиту не може становити 30 175,94 доларів США, що свідчить про спірність вказаної частини суми боргу.

З урахуванням наведеного, із вказаної довідки не можливо встановити, яку частину зобовязання щодо до повернення кредиту виконано позичальником та яка залишилась не виконаною з огляду на часткову сплату заборгованості, у якому періоді часу виник обовязок позичальника сплатити відповідні суми коштів, що в подальшому впливає на визначення моменту виникнення прострочки вказаних платежів з огляду на строки, встановлені основним зобовязанням.

Таким чином, вказана довідка-розрахунок заборгованості на 08.08.2017 не є такою, що оформлена у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» в частині відображення змісту та обсягу господарської операції та такою, що підтверджує безспірність заборгованості позивача та встановлює прострочення виконання зобовязання, тобто є достатнім документом в розумінні Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції, чинній станом на 12.03.2018).

Ухвалою суду від 22.05.2018 витребувано у ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» оригінал виписки з рахунку (рахунків) ОСОБА_3 про рух коштів повязаних з наданням та поверненням грошових коштів по договору невідновлюваної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007 за період з 27.07.2007 по 21.05.2018.

13.06.2018 через канцелярію суду ОСОБА_1 акціонерним товариством «Укрсоцбанк» долучено до письмових пояснень на позовну заяву виписки з особових рахунків ОСОБА_3

З аналізу поданих відповідачем виписок не вбачається, що відповідачем обліковується залишок заборгованості ОСОБА_3 за кредитом у розмірі 30 175,94 доларів, як і не вбачається, що відповідачем нараховуються та відносяться до прострочених відсотки за користування кредитом.

Як стверджує позивач у запереченні на відзив, борг у розмірі 30 531, 35 доларів США, на стягнення якої вчинено оспорюваний виконавчий напис, випливає з курсової різниці між валютою кредитування та валютою погашення заборгованості.

Додатковим підтвердженням наведених доводів є те, що сума кредиту, яка була заявлена відповідачем до стягнення за виконавчим написом №1196 від 02.12.2011 (54 612,72 доларів США), а також заявлена відповідачем за оспорюваним виконавчим написом (30 531,94 доларів США) у сукупності становить 85 144,66 доларів США, що перевищує розмір кредиту, визначений основним зобовязанням (79 000,00 доларів США). Слід також зазначити, що у вказаній сумі не враховано часткової сплати кредиту позичальником до вчинення виконавчого напису №1196 від 02.12.2011. Належних та допустимих доказів (додаткових договорів, угод, первинних бухгалтерських документів, тощо) на підтвердження того, що відповідачем надавався позивальнику кредит у розмірі, більшому ніж визначено умовами договору невідновлювальної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007, сторонами не представлено. Не надано також відповідачем доказів на підтвердження того, що сплачені позичальником кошти в рахунок погашення кредиту були зараховані відповідачем у порядку, визначеному п. 2.11 договору невідновлювальної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007 або у порядку, встановленому ст. 534 ЦК України.

Як зазначалося вище, у звязку з неналежним виконанням основного зобовязання позичальником, за заявою відповідача нотаріусом вже було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого було стягнуто заборгованість у розмірі 62 091,30 доларів США та 8406, 48 гривень. Зазначений виконавчий напис був вчинений 02.12.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1196. Із вказаного виконавчого напису вбачається, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольняються вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» всього в сумі 62 091,30 доларів США, що станом на 02.12.2011 становить 496 103, 27 грн. та 8406, 48 грн., що разом становить 504 509, 76 грн.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У даному випадку, відповідач, як кредитор за договором невідновлювальної кредитної лінії № 620/30-188 від 27.07.2007, самостійно визначив свої вимоги та спосіб захисту порушеного права. А саме, у 2011 році звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. 02.12.2011 року було вчинено виконавчий напис, яким було стягнуто всю суму заборгованості, а саме 62 091,30 доларів США, що станом на 02.12.2011 становить 496 103,27 грн. та 8406, 48 грн., що разом становить 504 509, 76 грн.

Таким чином, відповідач сам визначив, що вся сума заборгованості, яка підлягає стягненню з позивача становить 504 509,76 грн.

15.07.2013 зазначений виконавчий напис був предявлений відповідачем до примусового виконання у Личаківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Позивач вимоги зазначеного виконавчого документа виконав у повному обсязі, сплатив виконавчий збір та витрати виконавчого провадження шляхом внесення на депозитний рахунок відділу ДВС грошових коштів. Зазначені кошти були перераховані державним виконавцем на рахунок відповідача, який він вказав у заяві про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на наведене, кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із виконавчим написом, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не вправі вимагати стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобовязання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена ОСОБА_7 Палатою Верховного Суду у постанові №750/8676/15-ц (провадження №14-79цс18) від 30.05.2018.

Як зазначалося вище, ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи також за умови, що з дня виникнення права вимоги у відносинах між підприємствами, установами та організаціями минуло не більше одного року.

02.12.2011 було вчинено виконавчий напис №1196 на стягнення заборгованості за період часу з 01.12.2010 по 02.12.2011 у розмірі 62 091,30 доларів США та 8406, 48 грн. Вказана заборгованість була в подальшому сплачена позичальником.

Заборгованість за оспорюваним виконавчим написом визначена відповідачем за період часу 08.08.2016 по 08.08.2017. Однак, як зазначалося вище, згідно графіку погашення за період часу з 05.08.2016 по 26.07.2017 позичальник мав би сплатити 7 828,00 доларів США. З урахуванням того, що відповідач звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису 12.03.2018, днем виникнення права вимоги, по якій не пропущено річний строк, визначений ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», мало бути 12.03.2017. Тобто, лише на заборгованість по кредиту, яка виникла з цієї дати, приватний нотаріус за наявності документів, які підтверджують безспірність вимог та наявності оригіналу іпотечного договору, мав вчинити виконавчий напис.

У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-887цс17 наведено правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на час вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначено виключного переліку обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Крім того, ОСОБА_7 Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №20/8269/15-ц наголосила, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення зазначеної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, наведеній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення повністю.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 18, 509, 1050 ЦК України, ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 34, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3884, вчинений 12.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

3. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укрсоцбанк», м. Київ, вул. Ковпака, 29 (ідентифікаційний код 00039019) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел», м. Львів, вул. Пасічна, 72а (ідентифікаційний код 13831961) 1 762 грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.08.2018.

Суддя Мазовіта А.Б.