ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2018

Справа № 910/8624/18

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж»

до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України»

про стягнення 87 791,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» (надалі – ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (надалі – ПрАТ «Телесистеми України») про стягнення 87 791,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов’язання за двома Договорами суборенди комунального майна від 10.06.2010, у зв’язку з чим виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 87 791,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала суду вручена ПрАТ «Телесистеми України» 09.07.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №705, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

10.06.2010 між Закритим акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж», після зміни організаційно-правової форми - ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», (орендодавець) та ПрАТ «Телесистеми України» (суборендар) були укладені два ідентичні договори суборенди комунального майна (надалі – «Договори»), різниця в яких полягає у орендованому майні.

Відповідно до п.п. 1.1 Договорів орендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування майно, яке знаходиться на балансі Закритого акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж», а саме частину димової труби, площею 2,0 кв.м., та технологічний майданчик площею по 16,00 кв.м., котельні №1, одна з яких розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Шевцової, 4, інша за адресою: м. Бердянськ, вул. вул. Верещагіна, 4а.

Згідно з п.п 2.1 Договорів вступ суборендаря у користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Відповідно до п.п. 3.1.1 кожного з Договорів оренда плата установлюється у грошовій формі та перераховується на розрахунковий рахунок щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції, щодо суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладення договору суборенди, яка становить 497,00 грн. х І інф.

Пунктами 10.1 кожного з Договорів передбачено, що договір діє з 10.06.2010 до 10.06.2011.

Додатковими угодами до Договорів строк їх дії неодноразово продовжувався, так додатковими угодами від 15.02.2016 строк дії Договорів продовжено до 10.05.2018.

На виконання умов Договорів, актами прийому-передачі нежилого приміщення від 10.06.2010 орендодавець передав, а орендар прийняв в суборенду передбачене умовами Договорів майно.

Спір у справі виник у зв’язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов’язання із сплати орендної плати за Договорами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 87 791,80 грн.

Договори є договорами оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказані договори є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акти приймання передачі від 10.06.2010) підтверджується факт передачі в оренду, прийняття відповідачем та користування ним об’єктами оренди за Договорами у період з липня 2015 по квітень 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п.п. 3.1.1 Договорів відповідач повинен був сплачувати орендну плату до 20 числа поточного місяця.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача орендної плати з липня 2015 по квітень 2018 року у розмірі 87 791,80 грн. на підставі Договорів. Відповідачем вказана заборгованість не спростована. Доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» про стягнення з ПрАТ «Телесистеми України» заборгованості з орендної плати у розмірі 87 791,80 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м. Київ, Русанівський Бульвар, будинок 7; ідентифікаційний код 22599262) на користь Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Морська, будинок 65/97; ідентифікаційний код 05541120) заборгованість у розмірі 87 791 (вісімдесят сім тисяч сімсот дев’яносто одну) грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                                      В.П. Босий