ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2018 р.Справа № 922/972/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт", м. Одеса
до Фізичної особи-підприємця Водяницького Сергія Сергійовича, смт. Пісочин, Харківська область
про стягнення 413 112,00 грн.
за участю представників:

позивача - Стеблинської О.А. (дов. № б/н від 30.10.2017 р.)

відповідача - Ашурової А.Р. (дов. № б/н від 10.05.2018 р.)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крафт" 13 квітня 2018 року звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Водяницького Сергія Сергійовича суму збитків в розмірі 413112,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 квітня 2018 року по справі № 922/972/18 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт" щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Водяницького Сергія Сергійовича заборгованість у розмірі 413 112,00 грн. було залишено без руху. Ухвалою суду від 03.05.2018 р. було відкрито провадження по справі, розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

17.05.2018 р. Відповідач через канцелярію суду за вх. № 14500 надав заяву, в якій просить суд призначити справу в порядку загального позовного провадження. В своїй заяві зазначає, що визначити дану справу як незначної складності не можна, оскільки ТОВ "Крафт" надсилав ФОП Водяницькому С.С. лише заявку на перевезення і ФОП Водяницький С.С. жодної заборгованості за заявкою не має, перевізником не є, договору щодо якого обґрунтовано позовні вимоги та надано до позову ніколи не укладав та не підписував, ні в оренді, ні у власності транспортних засобів не має, перевезення вантажу не здійснював.

Ухвалою суду від 08.06.2018 р. суд перейшов до розгляду справи № 922/972/18 за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання у справі на 19 червня 2018 року о 12:00.

Судом не одноразова відкладались підготовчі засідання для надання сторонами всіх відповідних доказів, а ухвалою суду від 02.08.2018 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "28" серпня 2018 р. о 12:00.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник Відповідач в судовому засіданні та у наданому запереченні проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

30 серпня 2017 р. між ТОВ «Крафт» (замовником) та ФОП Водяницьким С.С. (перевізником) було укладено договір про надання транспортних послуг.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник надає для перевезення вантаж, а перевізник зобов'язується здійснити його перевезення автомобільним транспортом.

Згідно п. 1.2. договору, перевізник зобов'язується доставити надані замовником вантажі до пункту призначення в установлений договором строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а замовник зобов'язується вчасно сплатити за послуги перевізника встановлену плату, відповідно до умов договору та на підставі наданих перевізником рахунків за перевезення.

П. 4.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов договору, винна сторона несе відповідальність у формі відшкодування збитків і неустойки (штрафу або пені), відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 4.2. договору, замовник несе відповідальність на порушення строків оплати за отриману послугу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення від вартості послуги за кожен день затримання платежу.

Згідно п. 4.4. договору, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення ваннтажу у розмірі збитків. Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов"язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Узгодив всі істотні умови, Перевізник (ФОП Водяницький С.С.) 30.08.2017 р. подав до навантаження автомобіль марки "DAF" д/з НОМЕР_2 з причепом д/з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 1, територія ТОВ "Залізний рух", про що свідчить копія корінця пропуску на в"їзд автомобіля. Як вбачається з договору, ФОП Водяницький С.С. залучив до виконання цього договору водія ОСОБА_4 Згідно ч. 2 ст. 932 ЦК України та ст. 14 Закону України "Про трансопртно-експедиторську діяльність", експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору, в тому ж порядку, як і за власні дії.

В цей день ФОП Водяницький С.С. в особі водія ОСОБА_4 прийняв до перевезення вантаж, а саме:

- труба г/к профільна 50*25*2 (6м) в кількості 12,115 кг;

- труба г/к профільна 80*80*4 (3,7) (12м) в кількості 3,085 кг;

- труба г/к профільна 40*40*2 (6м) в кількості 3,650 кг;

- труба г/к профільна 100*50*2,7 (12м) в кількості 2,695 кг.

Всього було завантажено 21,545 кг на загальну суму 413112,00 грн., що підтверджується видатковою накладною на товар від 30.08.2017 р. та ТТН № 0001377 від 30.08.2017 р., які підписані водієм власноручно.

Права власності позивача на переданий відповідачу товар та його вартість підтверджується договором купівлі-продажу № 10/14 від 10.11.2014 р., укладеного між позивачем та ТОВ "Залізний рух" (договір № 10/14), рахунком-фактурою № СФ-0001459 від 11.08.2017 р., платіжними дорученнями № 616 від 14.08.2017 р. та № 2006 від 14.08.2017 р., видаткової накладної від 30.08.2017 р., товарно-транспортної накладної № 0001377 від 30.08.2017 р.

Асортимент та кількість металопродукції узгоджується сторонами та на підставі цього постачальник надає покупцю рахунок-фактуру, в даному випадку рахунок-фактура № СФ-0001459 від 11.08.2017 р. Відповідно до умов договору № 10/14 Покупець сплачує узгоджену ціну за товар, про що свідчать платіжні доручення № 616 від 14.08.2017 р. та № 2006 від 14.08.2017 р. Згідно з п. 2.1. договору № 10/14, постачальник поставляє покупцю товар окремими партіями. В даному випадку партією товару були профільні труби згідно ВН № 0001377 від 30.08.2017 р.

Згідно умов договору № 10/14, Покупець здійснив 100% передплату за товар Постачальнику. Згідно п. 2.5. договору № 10/14, право власності на товар переходить від постачальника покупцю з моменту прийому-передачі товару у пункті поставки. Відповідно п. 2.2. договору, пунктом поставки є склад постачальника за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 1.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ГК України, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Ця ж норма відображена і у п. 4.3. договору. За умовами договору, доставка металопролукції (товару) та розвантаження автомобіля повинно відбутись 31.08.2017 р. за адресою: м. Одеса, вул. Степна, 1.

Згідно п. 3.2. договору, розрахунок за отриману послугу здійснюється після розвантаження товару у пункті призначення на підставі рахунку-фактури перевізника та акту здачі прийняття послуги. П. 13.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

П.п. 11.1, 11.5, 11.6 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні визначено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до Правил. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. 1й залишається у вантажовідправника, 2й передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, 3й та 4й екземпляри засвідчені підписом вантажоодержувача передається перевізнику.

В зазначений час автомобіль марки "DAF" д/з НОМЕР_2 з причепом д/з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 не прибув до м. Одеси за призначеною в договорі та ТТН адресою. 31.08.2017 р. підприємству Позивача стало відомо, що відповідач як перевізник вантажу не забезпечив збереження вантажу та допустив його повну втрату.

04.09.2017 р. Позивачем був складений акт про втрату перевізником вантажу та відправлений на адресу ФОП Водяницького С.С. для ознайомлення та підписання, але Відповідач відмовився його підписувати.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов"язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов"язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України визначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження стались не з його вини.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Загальна вартість втраченого товару становить 413112,00 грн.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Так, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача і збитками полягає в тому, що належний позивачу на праві власності вантаж не був доставлений перевізником у визначене договором місце та не був вручений зазначеній позивачем особі у відповідній кількості, у зв'язку з втратою перевізником зазначеного вантажу під час його транспортування. Втрати вантажу стала наслідком невжиття перевізником всіх залежних від нього дій по забезпеченню схоронності та цілісності вантажу, забезпеченню його знаходження у своєму тимчасовому (з моменту його отримання і до моменту вручення) фактичному володінні під час перевезення, які були б необхідними, виправданими та достатніми для належного виконання договірних зобов'язань по перевезенню вантажу суб'єктом господарювання, яким є відповідач (перевізник). Невжиття перевізником всіх необхідних заходів безпеки зумовило втрату вантажу.

В п. 16.2 Правил зазначено, що при перевезенні вантажів автомобільним транспортом право на пред'явлення перевізнику претензій мають вантажовідправник або вантажоодержувач - у випадку втрати вантажу і за умови подання товарно-транспортної накладної з підписом водія (експедитора Перевізника) про прийняття ним вантажу для перевезення.

14.12.2017 р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою сплатити вартість втраченого товару, але відповіді на вимогу не було отримано.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача суми збитків в розмірі 413112,00 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, вони підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 614, 909, 924 Цивільного кодексу України, ст. ст. 216, 224, 307, 308, 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Водяницього Сергія Сергійовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт" (65014, м. Одеса, вул. Канатна, 9, а/я 42, код 31760612) суму збитків в розмірі 413 112,00 грн. та судовий збір у розмірі 6196,69 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.09.2018 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст. ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.П. Жигалкін