номер провадження справи 9/79/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2018 Справа № 908/1117/18

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Запорізького державного медичного університету (69035, м.Запоріжжя, пр.Маяковського, 26)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Голенкової Ольги Володимирівни (69035, АДРЕСА_1)

про стягнення суми 9900 грн. штрафних санкцій,

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Каплій О.П., довіреність № 05/5111 від 17.11.2017;

від відповідача: не з'явився,

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 13.06.2018 надійшла позовна заява Запорізького державного медичного університету до відповідача: Фізичної особи-підприємця Голенкової Ольги Володимирівни, про стягнення загальної суми 9900 грн., з якої: сума 2475,00 грн. - пеня за порушення строків поставки товару, сума 1925,00 грн. - штраф за прострочення поставки понад 30 календарних днів, сума 5500 грн. - штраф, нарахований на підставі п. 6.4 договору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.07.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1117/18, присвоєний номер провадження 9/79/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.08.2018. Ухвалою господарського суду від 27.07.2018, у зв'язку із службовим відрядженням судді Боєвої О.С. до м. Києва у період з 31.07.2018 по 02.08.2018 включно, судове засідання призначене на 16.08.2018. Ухвалою суду від 16.08.2018 розгляд справи № 908/1117/18 відкладено на 30.08.2018.

30.08.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги, які підтримані позивачем, мотивовані наступним. 21.07.2017 між Запорізьким державним медичним університетом і ФОП Голенковою О.В. було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 172Т/Кл-17. У зв'язку з неможливістю поставки відповідачем товару, 29.11.2017 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про його розірвання. В Листі від 02.10.2017 № 0210 відповідач зазначив про згоду виплатити пеню, яка буде нарахована на день розірвання договору. У відповідності до умов договору, у зв'язку з порушенням строків поставки товару позивачем нараховано відповідачу суму 2475 грн. пені, за прострочення поставки понад 30 календарних днів - суму 1925,00 грн. штрафу, а у зв'язку з порушенням асортименту та кількості товару - 5 500,00 грн. штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 193 Господарського кодексу України, п. 3 ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612, ч.1 ст. 624 Цивільного кодексу України та умовами договору про закупівлю товару за державні кошти № 172Т/кл-17 від 21.07.2017.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судові засідання за викликом не з'являвся. Про час та місце судових засідань відповідача повідомлено належним чином. Ухвали суду направлялась на адресу, вказану в позовній заяві та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання відповідачем ухвали суду.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 2 ч 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

21.07.2017 між Запорізьким державним медичним університетом (покупець, позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Голенковою Ольгою Володимирівною (постачальник, відповідач у справі) було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 172Т/Кл-17.

Згідно з п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар передбачений цим договором, а покупець зобов'язується у встановленому цим договором порядку прийняти і оплатити повністю і належним чином поставлений товар:

- найменування товару: Машини для обробки продуктів харчування, виробництва напоїв та обробки тютюну (котел харчоварильний КПЄ - 60);

- категорія: відповідно до ДК 021:20-1;

- загальна ціна цього договору: 27 500,00 грн. без ПДВ.

Вартість товару вказана з врахуванням вартості поставки.

Найменування, асортимент, кількість товару, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару визначаються сторонами у Специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, умови поставки товару відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010»:

DDP (місце призначення: вул. Академіка Амосова, буд. 83, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Олександрійський район, 69063).

Поставка товару здійснюється, з дати підписання договору до 31 серпня 2017 року.

Згідно з п. 8.1. договору, останній набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за договором.

Відповідно до Специфікації № 1 від 21.07.2017 до договору про закупівлю товару за державні кошти №172Т/Кл-17 від 21.07.2017, вартість товару разом з ПДВ складає 27500,00 грн.

Листом від 02.10.2017 № 0210 відповідач повідомив позивача про неможливість поставки товару у строки встановлені договором та просив розірвати договір №172Т/Кл-17 від 21.07.2017. Також зазначив, що за згодою обох сторін, після розірвання договору, відповідач готовий виплатити пеню, згідно умов договору, яка буде нарахована на день розірвання договору.

29.11.2017 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору №172Т/Кл-17 від 21.07.2017, якою припинено дію договору з моменту підписання цієї додаткової угоди.

15.12.2017 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 05/5516 від 14.12.2017 про сплату нарахованих згідно з п.п. 6.1., 6.2., 6.4 договору штрафних санкцій в розмірі 9900,00 грн., яка була повернута підприємством поштового зв'язку із зазначенням: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення зобов'язань (цивільних прав та обов'язків) є, зокрема, договір. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як було зазначено вище, пунктом 2.1. договору сторони встановили строк поставки товару: з дати підписання договору до 31 серпня 2017 року.

Договір припинено 29.11.2017 за взаємною згодою сторін на підставі додаткової угоди № 1 до договору №172Т/Кл-17 від 21.07.2017.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивачем, на підставі п. 6.2. договору нараховано пеню в розмірі 2 475,00 грн. за прострочення поставки товару, штраф в розмірі 1 925,00 грн. за прострочення поставки товару понад 30 календарних днів, а також на підставі п. 6.4. договору штраф в розмірі 5500,00 грн. за порушення асортименту та/або кількості товару. Період нарахування штрафних санкцій з 01.09.2017 по включно 29.11.2017.

В силу ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що за порушення строків поставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого у визначений строк товару за кожний день такої затримки до повного їх виконання. А за просторочення понад 30 календарних днів, додатково утримується штраф у розмірі 7,0 % від вказаної вартості.

У пункті 6.6 договору сторони визначили, що сплата штрафних санкцій, передбачених договором, здійснюється протягом трьох банківських днів від дати отримання від іншої сторони відповідної претензії.

Претензія про сплату штрафних санкцій була направлена позивачем на адресу відповідача 15.12.2017. Однак, як зазначив позивач, сума штрафних санкцій сплачена відповідачем не була. Доказів зворотнього відповідачем не надано.

Факт порушення відповідачем зобов'язання з поставки товару у встановлений договором термін підтверджується матеріалами справи, відповідачем не спростований, тому суд вважає його доведеним.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 2475,00 грн. та штрафу в розмірі 1925,00 грн. є законними та обґрунтованими. Розрахунок вказаних сум здійснений вірно, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 2475,00 грн. пені за прострочення поставки товару та суми 1925,00 грн. штрафу за прострочення поставки товару понад 30 календарних днів, підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми 5500,00 грн. штрафу за порушення асортименту та/або кількості товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.4. договору, у випадку поставки товару з порушенням асортименту та/або кількості товару, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20 % від вартості такого товару.

Таким чином, вказаним пунктом договору передбачена відповідальність постачальника саме за поставку товару з порушенням асортименту та/або кількості. В даному випадку поставка товару взагалі не відбулася.

Тому вимога про стягнення з відповідача штрафу, передбаченого п. 6.4. договору, є безпідставною та необґрунтованою.

На підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Голенкової Ольги Володимирівни (69035, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Запорізького державного медичного університету (69035, м.Запоріжжя, пр.Маяковського, 26, ) суму 2475 (дві тисячі чотириста сімдесят п'ять) грн. пені, суму 1925 (одна тисяча дев'ятсот двадцять п'ять) грн. штрафу, суму 783 (сімсот вісімдесят три) грн. 11 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частині позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.С. Боєва