ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/6511/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Опанасик В.В., довіреність № 366 від 30.01.2018, адвокат;

від відповідача: Прохода О.С., довіреність № 12/07-1 від 12.07.2018, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 року, постановлену суддею Назаренко Н.Г., повний текст якої підписаний 04.06.2018, у справі № 904/6511/17

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 646 542 014,22 грн. за договором про надання кредиту у вигляді поновленої кредитної лінії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 у справі №904/6511/17 (суддя Назаренко Н.Г.) призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса; на розгляд експерта поставлений ряд запитань згідно переліку; зобов`язано сторін надати експерту необхідні матеріали; попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України; підготовче провадження по справі №904/6511/17 зупинено на час проведення експертизи.

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 про призначення експертизи та зупинення провадження у справі №904/6511/17.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що розмір нарахованих ПАТ КБ "Приватбанк" сум за тілом кредиту та відсотками за його користування можливо перевірити звичайним арифметичним способом. Операції за кредитним договором, а також те, як саме нараховуються відсотки за користування кредитом, зазначено у кредитному договорі та додатках до нього й відображені у розрахунку самого Позивача, що був наданий до позовної заяви.

У зв'язку з чим суд першої інстанції не надав обґрунтування необхідності спеціальних знань для оцінки правильності поданих Позивачем розрахунків тіла кредиту та відсотків за його користування. Поставлені судом перед експертами питання не вимагають спеціальних досліджень, їх вирішення віднесено до компетенції суду.

На думку відповідача, призначення експертизи призводить до затягування розгляду справи всупереч ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу - без змін. Вважає, що обставини щодо фактичного розміру заборгованості по тілу кредиту та по сплаті процентів за користування кредитними коштами, а також перевірка відповідності наведеного заявником розрахунку пені за порушення позичальником своїх грошових зобов'язань за спірним кредитним правочином входять до предмету доказування по справі.

Зазначає, що експертний висновок Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз, що міститься в матеріалах справи, не має жодного доказового значення для даної справи, так як не надає об'єктивної можливості встановити будь-які обставини, які мали б значення для розгляду справи по суті.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року скаржнику відновлений строк для подачі апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 року у справі № 904/6511/17 та призначено судове засідання з розгляду апеляційної скарги на 03.09.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2018, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 03.09.2018 № 1145/18, в зв`язку з відпусткою суддів Орєшкіної Е.В., Широбокової Л.П. для розгляду справи обрано колегію суддів: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), судді - Антонік С.Г., Кощеєв І.М. та ухвалою від 03.09.2018 справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

В судовому засіданні 03.09.2018 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" заборгованість за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007, в розмірі 646 542 014,22 грн., з яких: - 607 189 487,23 грн. - заборгованість за кредитом; - 39 352 526,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Крім того, Позивач просить розірвати кредитний договір № 07/30/К від 17.04.2007 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк".

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що за змістом п. А.5 Договору в редакції від 23.09.2016, зобов'язання позичальника забезпечуються: Договором застави № 09/01/К/DZ від 28.03.20196 року, Договором іпотеки № 07/30/К/ДЗ1 від 23.09.2016 та Договором іпотеки №07/30/К/ДЗ2 від 23.09.2016.

У відповідності до п. 2.2.1. кредитного Договору в редакції від 01.10.2010, позичальник зобов'язаний використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 1.12. договору, яким визначено, що банк при наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у формі згідно п. А.1 з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 договору.

За змістом п. А.2 договору в редакції від 23.09.2016, кредит надається на поповнення обігових коштів.

23.09.2016 на підставі договору про внесення змін від 23.09.2016 до Кредитного договору № 07/30/К, яким збільшено ліміт кредитування Відповідача, на поточний рахунок ТОВ "Приватофис" № 3143 було перераховано транш у розмірі 605 805 080,80 грн.

Як вбачається з виписки по поточному рахунку ТОВ "Приватофис" № 3143 та підтверджується платіжним дорученням, грошові кошти, отримані Відповідачем на підставі кредитного договору № 07/30/К, цього ж дня перераховані на погашення заборгованості за договорами поруки CONTRACT OF GUARANTEE № CY03CP/1р-1 від 01.09.2016 та CONTRACT OF GUARANTEE № CY03CP/1р-2 від 01.09.2016.

У судовому засіданні 21.08.2017 Відповідач надав клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду від 22.08.2017 року у справі № 904/6511/17 призначена судова експертиза, ухвалою від тієї ж дати провадження у справі зупинено та справу надіслано до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

24.04.2018 справа № 904/6511/17 повернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з висновком експерта, в якому зазначено, що за результатами експертного дослідження та в обсязі наданих документів не надається за можливе встановити ініціатора переказу грошових коштів (ТОВ "Приватофис" або ПАТ КБ "Приватбанк") в розмірі 605 805 080,80 грн. з поточного рахунку ТОВ "Приватофис" №3143, який відбувся 23.09.2016 року, з причин наведених у дослідницькій частині висновку. В результаті проведеного дослідження документально підтвердити відповідно платіжного доручення №G0924L00F2 від 23.09.2016 (т.1, а.с.99) чи меморіального ордеру №G0924L00F2 від 23.09.2016 (т.1, а.с.241), що містяться в матеріалах справи, здійснений переказ коштів (списання) в розмірі 605 805 080,80 грн. з поточного рахунку ТОВ "Приватофис" не надається за можливе. Встановлення достовірності даних, що містяться у документах, та проведення оцінки наданих матеріалів щодо фактичного здійснення господарських операцій, не відноситься до компетенції експерта. За результатами проведеного експертного дослідження встановлено невідповідність наданих на дослідження меморіальних ордерів та платіжних доручень, результати дослідження яких впливають на висновки по першому та другому питаннях. Встановлення достовірності даних, що містяться у документах, та проведення оцінки наданих матеріалів щодо фактичного здійснення господарських операцій, не відноситься до компетенції експерта.

У судовому засіданні 22.05.2018 вже Позивач надав клопотання про призначення експертизи у справі в якому зазначив, що експертною установою (Дніпропетровським НДІСЕ) за наслідками проведення експертизи надано висновки, з яких вбачається, що на підставі наданих сторонами доказів неможливо надати однозначних висновків на поставлені питання, і разом з цим, повідомлено, що встановлення достовірних даних, які містяться в документах знаходиться поза межами компетенції експерта. З огляду на зазначене, Позивач пояснив, що експертний висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз не має жодного доказового значення для даної справи, оскільки не надає об'єктивної можливості встановити будь-які обставини, які мали б значення для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса.

На розгляд експерту поставлено наступні питання:

1. Чи підтверджується документально та арифметично розрахунок суми заборгованості по кредиту 607 189 487,23 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" за Кредитним договором №07/30/К від 17.04.2007 (з врахуванням додаткових угод до даного Кредитного договору №1 від 16.11.2007, №2 від 26.09.2008, № 3 від 11.12.2008, №4к від 26.12.2008, №5 від 16.06.2009, № 6 від 27.07.2010, №7 від 01.10.2010, №8 від 12.01.2011, № 9 від 01.01.2012, № 10 від 05.01.2012, № 11 від 06.01.2012, № 12 від 10.01.2012, №13 від 08.11.2013, № 14 від 25.12.2014, № 15 від 16.02.2015, № 16 від 23.02.2015, від 28.03.2016, від 23.09.2016 та Договорів іпотеки № 07/30/К/Д31 від 23.09.2016, № 07/30/К/Д32 від 23.09.2016, Договорів про наміри від 15.08.2016, від 26.08.2016)?

2. Чи підтверджується документально та арифметично розрахунок суми прострочення заборгованості по процентам за користування кредитом - 39 352 526,99 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" за Кредитним договором №07/30/К від 17.04.2007 (з врахуванням додаткових угод до даного Кредитного договору №1 від 16.11.2007, №2 від 26.09.2008, № 3 від 11.12.2008, №4к від 26.12.2008, №5 від 16.06.2009, № 6 від 27.07.2010, №7 від 01.10.2010, №8 від 12.01.2011, № 9 від 01.01.2012, № 10 від 05.01.2012, № 11 від 06.01.2012, № 12 від 10.01.2012, №13 від 08.11.2013, № 14 від 25.12.2014, № 15 від 16.02.2015, № 16 від 23.02.2015, від 28.03.2016, від 23.09.2016 та Договорів іпотеки № 07/30/К/Д31 від 23.09.2016, № 07/30/К/Д32 від 23.09.2016, Договорів про наміри від 15.08.2016, від 26.08.2016)?

3. У разі, якщо суми не підтверджуються або підтверджуються частково, то надати окремий розрахунок розміру заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" перед Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" за Кредитним договором №07/30/К від 17.04.2007 (з врахуванням додаткових угод до даного Кредитного договору №1 від 16.11.2007, №2 від 26.09.2008, № 3 від 11.12.2008, №4к від 26.12.2008, №5 від 16.06.2009, № 6 від 27.07.2010, №7 від 01.10.2010, №8 від 12.01.2011, № 9 від 01.01.2012, № 10 від 05.01.2012, № 11 від 06.01.2012, № 12 від 10.01.2012, №13 від 08.11.2013, № 14 від 25.12.2014, № 15 від 16.02.2015, № 16 від 23.02.2015, від 28.03.2016, від 23.09.2016 та Договорів іпотеки № 07/30/К/Д31 від 23.09.2016, № 07/30/К/Д32 від 23.09.2016, Договорів про наміри від 15.08.2016, від 26.08.2016)?

4. Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовій установі не були поставлені питання, у висновку судової економічної експертизи викласти міркування щодо цих обставин.

На час проведення експертизи підготовче провадження по справі № 904/6511/17 зупинене.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, господарський суд першої інстанції виходив з того, що сума боргу є великою (заборгованість по кредиту - 607 189 487,23 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом - 39 352 526,99 грн.), розрахунок містить значну кількість періодів заборгованості, є незрозумілим, у зв'язку з чим аналіз даних в розрахунку потребує спеціальних знань у сфері фінансово-кредитних операцій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує питання, зокрема, про призначення експертизи.

Предметом позовних вимог є стягнення з Відповідача заборгованості за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007 року в розмірі 646 542 014,22 грн., з яких: 607 189 487,23 грн. - заборгованість за кредитом; 39 352 526, 99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, що виникла внаслідок порушення умов вказаного правочину в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, що і стало підставою для пред'явлення позову.

Таким чином, обставини щодо фактичного розміру заборгованості по тілу кредиту та по сплаті процентів за користування кредитними коштами, а також перевірка відповідності наведеного заявником розрахунку відсотків за спірним кредитним правочином входять до предмету доказування по справі.

Отже, для з'ясування всіх обставин, що складають предмет доказування у справі №904/6511/17, з огляду на правову природу та тривалість спірних правовідносин (більше 10 років), зокрема, обсяги та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також фактичні обсяги основної заборгованості (за доводами позивача 607 189 487,23 грн.), є необхідним застосування відповідних методів та методик здійснення банківських розрахунків та застосування відповідних процентних ставок за користування кредитом, що не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців.

Доводи заявника апеляційної скарги, що поставлені судом перед експертами питання не вимагають спеціальних досліджень, та їх вирішення віднесено до компетенції суду, не спростовують висновків господарського суду щодо необхідності для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у справі, застосування спеціальних знань та призначення судової експертизи.

Більш того, сам заявник апеляційної скарги у своєму клопотанні від 21.08.2017 про призначення судової експертизи розрахункових документів, яке було задоволено судом, сам наголошував на необхідності у застосуванні спеціальних знань у області здійснення банківських розрахунків для з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Оскільки експертною установою - Дніпропетровським НДІ судових експертиз за наслідками проведення експертизи, акт якої знаходиться у матеріалах справи, було надано висновки, відповідно до яких вбачається, що на підставі наданих сторонами доказів неможливо надати однозначних висновків на поставлені питання, і разом з цим, повідомлено, що встановлення достовірності даних, які містяться в документах знаходиться поза межами компетенції експерта, то господарський суд відповідно до ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу, обґрунтовано призначив по справі судово-економічну експертизу.

При цьому, до переліку питань, які поставлено на розгляд експерту, господарський суд дещо стилістично змінивши, включив й питання, запропоновані відповідачем у клопотанні від 21.08.2017, щодо визначення заборгованості позичальника за договором про відкриття кредитної лінії, призначивши по суті в частині питань повторну експертизу.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

При цьому, в силу ст. 99 Господарського процесуального кодексу України господарський суд сам визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає, і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

Оскільки Позивач не надав суду першої інстанції обґрунтованого розрахунку заборгованості із зазначенням порядку та формул нарахування, а Відповідач не надав власного контррозрахунку заборгованості, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення експертизи, оскільки лише розрахунок заборгованості не є належним доказом існування боргу саме в зазначеній Позивачем сумі без доведення механізму нарахування.

Згідно з п. 1.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, (далі - Інструкція) та п. 3.1 III Розділу Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень однією з основних видів (підвидів) експертизи, зокрема, є економічна: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Основними завданнями експертизи документів фінансово-кредитних операцій, зокрема, є: визначення документальної обґрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках; визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів.

Відповідно до положень п. 3.2 Розділу III Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень на вирішення експертизи документів фінансово-кредитних операцій можуть бути поставлені питання, зокрема, чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором вимогам Положення про кредитування банку?

З огляду на викладене, господарський суд дійшов правильного висновку про наявність умов, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, для призначення у справі судової експертизи для визначення дійсної заборгованості позичальника за кредитним договором № 07/30/К від 17.04.2007 (з урахуванням договорів про внесення змін) та встановлення обґрунтованості заявлених до стягнення сум.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що призначення експертизи призводить до затягування розгляду справи всупереч ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, з огляду на таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права, з повним та об'єктивним дослідженням обставин та доказів. З огляду на викладене призначення експертизи у справі не є затягуванням розгляду справи, оскільки призначення експертизи у даній справі спрямоване на встановлення доказів, які мають значення для вирішення даного спору, і не свідчить про затягування розгляду справи.

Посилання Відповідача на навмисне затягування Позивачем розгляду справи у зв'язку з тим, що в Господарському суді м. Києва наявні справи, які порушені за позовами ТОВ "Приватофис" про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості зі сплати орендної плати та зупинені до розгляду справи № 904/6511/17, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідачем дійсно надано суду докази в підтвердження того, що в провадженні Господарського суду м. Києва перебувають справи №№ 910/21683/17, 910/22310/17, 910/21706/17, 910/21682/17, 910/21566/17, 91021644/17, 910/21645/17, 910/21650/17 про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "Приватофис" заборгованості зі сплати орендної плати за користування приміщеннями.

Як зазначено в цих ухвалах, ПАТ КБ "Приватбанк" направляв ТОВ "Приватофис" заяви про припинення зобов'язань щодо сплати боргу за договорами оренди внаслідок зарахування боргу ТОВ "Приватофис" за кредитним договором від 17.04.2016 № 07/30/К, який і є предметом спору у справі № 904/6511/17. Отже, встановлення факту наявності боргу та розміру заборгованості ТОВ "Приватофис" перед ПАТ КБ "Приватбанк" має значення для вирішення цих справ.

Водночас, враховуючи що загальна заборгованість ПАТ КБ "Приватбанк" перед ТОВ "Приватофис" за вищезазначеними справами становить близько 4 000 000,00 грн., а у справі № 904/6511/17 позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Приватофис" становлять 646 542 014,22 грн., колегія суддів не приймає заперечення Відповідача щодо намагання Позивача затягнути розгляд даної справи, оскільки, в даному випадку, саме Позивач зацікавлений у швидкому вирішенні спору, що спростовує доводи про зловживання сторонами своїми процесуальними правами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленим пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликано настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії, що зумовлює зупинення провадження у справі.

Вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки згідно з пунктом першим частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково, ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Проте, ухвала суду про призначення судової економічної експертизи не є актом суду першої інстанції, яким суд на підставі достовірно встановлених при судовому розгляді фактів у суворій відповідності з нормами матеріального і процесуального права вирішує справу по суті, тобто задовольняє позовні вимоги або відмовляє у задоволенні повністю або частково, а є лише рішенням суду, яким вирішуються питання, пов'язані з процедурою розгляду справи, та інші процесуальні питання.

А тому посилання відповідача на неповноту з'ясуванням обставин судом, під час постановлення ухвали призначення експертизи є безпідставними.

Водночас, відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 2010 року по справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) зазначив наступне: "Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року)".

В той же час, обов'язковою умовою винесення обґрунтованого рішення є дослідження обставин, які входять до предмета доказування, в даному випадку обставини щодо фактичного розміру заборгованості по тілу кредиту та по сплаті процентів за користування кредитними коштами.

Також, важливим аспектом є розумність тривалості провадження, що повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявників та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявників (див. рішення у справі "Фрідлендер проти Франції" (Frydlender v. France) [ВП], № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII).

Аналогічне твердження висловив Верховний Суд України у Листі від 25.01.2006 №1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ" визначив критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, які є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних): 1) складність справи; 2) поведінка заявника; 3) поведінка органів державної влади (насамперед суду).

З урахуванням вищезазначених обставин (складність справи, чого не заперечує сам Відповідач, першим заявивши клопотання про призначення економічної експертизи, важливість предмета спору для Позивача (розмір заборгованості становить 646 542 014,22 грн)), колегія суддів вважає обґрунтованими висновки господарського суду першої інстанції як про призначення судової економічної експертизи, так і зупинення провадження у справі, з огляду на наявність сумнівів щодо правильності здійсненого розрахунку заборгованості, на складність розрахунку сум, які є предметом позову, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів та їх співставлення, у тому числі на відповідність умовам кредитного договору, що потребують спеціальних економічних знань, а також, зважаючи на дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, адже висновок експерта у даній справі не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки ухвали про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі, які переглянуті в апеляційному порядку, не відноситься до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню після їх апеляційного розгляду, в порядку п.2 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України, то постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", м. Дніпро - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018 року у справі № 904/6511/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.09.2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя І.М. Кощеєв