РІШЕННЯ

05 вересня 2018 року Справа № 913/295/18

Провадження №18/913/295/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазавтоматика», м. Харків

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 36307,57 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, ордер серія ХВ№1246 від 02.07.2018;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 18720,00 грн по оплаті продукції, поставленої за договором поставки від 20.06.2014 № 469/14-1СА, трьох процентів річних в сумі 1675,57 грн, втрат від інфляції в сумі 15912,00 грн за прострочення виконання зобовязання.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав:

- за договором поставки від 20.06.2014 № 469/14-1СА (зі специфікацією до нього від 07.07.2014 № 2/1), укладеному між сторонами за позовом, позивач (постачальник) 11.09.2014 поставив відповідачу (покупцеві) продукцію виробничо-технічного призначення, а саме шість термометрів манометричних ТКП 160 на загальну суму 18720,00 грн., що підтверджується належним чином оформленою обома сторонами видатковою накладною позивача від 11.09.2014 № 1274 та довіреністю відповідача від 03.09.2017 № 1663;

- відповідно до п. 5.3 договору та п. 4 специфікації до нього розрахунок за продукцію здійснюється відповідачем шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу 90 (девяносто) календарних днів з моменту прийняття продукції, на підставі отриманого ним рахунку;

- у порушення умов договору відповідач вартість одержаної продукції до теперішнього часу не оплатив.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 18720,00 грн по оплаті продукції, поставленої за договором поставки від 20.06.2014 № 469/14-1СА, трьох процентів річних в сумі 1675,57 грн, втрат від інфляції в сумі 15912,00 грн за прострочення платежу.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив.

Від відповідача на електронну адресу суду 14.08.2018 надійшла електронна копія клопотання від 14.08.2018, яким відповідач просив суд застосувати позовну давність до спірних відносин (так як строк позовної давності сплив 11.12.2017, а позов предявлено в червні 2018 р.) та відмовити у позові.

Клопотання підписано представником відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності від 03.01.2017 № СА 675/17, електронна копія якої також надійшла до суду по електронній пошті; строк дії цієї довіреності закінчився 31.12.2017. Вказані електронні копії клопотання та довіреності надійшли без електронного цифрового підпису. Оригінали зазначених документів або їх завірені належним чином копії до суду не надходили.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Судом встановлено, що на підставі договору поставки від 20.06.2014 № 469/14-1СА (зі специфікацією до нього від 07.07.2014 № 2/1), укладеному між сторонами за позовом, позивач (постачальник) 11.09.2014 поставив відповідачу (покупцеві) продукцію виробничо-технічного призначення, а саме, шість термометрів манометричних ТКП 160 на загальну суму 18720 грн., що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною позивача від 11.09.2014 № 1274 та довіреністю відповідача від 03.09.2017 № 1663;

Відповідно до п. 5.3 договору та п. 4 специфікації до нього, розрахунок за продукцію здійснюється відповідачем шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з відстрочкою платежу 90 (девяносто) календарних днів з моменту прийняття продукції, на підставі отриманого ним рахунку, тобто 11.12.2014;

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У порушення умов договору відповідач вартість одержаної продукції своєчасно позивачу не оплатив, борг відповідача складає 18720 грн., що підтверджується вищевказаними матеріалами справи.

Відповідач позовні вимоги не оспорив, доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подав.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 18720 грн. підлягають задоволенню.

Електронна копія клопотання відповідача від 14.08.2018, яка надійшла по електронній пошті на електронну адресу суду 14.08.2018, яким відповідач просив суд застосувати позовну давність до спірних відносин (так як строк позовної давності сплив 11.12.2017, а позов предявлено в червні 2018 р.) не приймається судом до уваги за таких підстав:

- електронна копія клопотання підписана представником відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності від 03.01.2017 № СА 675/17, електронна копія якої також надійшла до суду по електронній пошті; строк дії цієї довіреності закінчився 31.12.2017;

- електронні копії вказаних документів (клопотання та довіреності) не посвідчені електронним цифровим підписом; оригінали зазначених документів або засвідчені належним чином їх копії до суду не надходили.

Враховуючи, що клопотання про застосування позовної давності подано особою (ОСОБА_2О.), яка не мала права на дату предявлення цього клопотання представляти інтереси відповідача (строк дії довіреності на підставі якої діяла ОСОБА_2 сплив 31.12.2017) та електронна копія клопотання не засвідчена належним чином, вказане клопотання суд не вважає клопотанням відповідача та не приймає його до уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, не зважаючи на те, що позов предявлено позивачем після спливу позовної давності (відповідач повинен був оплатити продукцію 11.12.2014, з 12 грудня 2014 р. почався перебіг трирічного строку позовної давності, який закінчився 12.12.2017; позов предявлено позивачем 18.06.2018), наслідки спливу позовної давності судом не застосовуються, в звязку з відсутністю відповідної заяви відповідача.

Доводи позивача, що строк позовної давності не сплив, так як договір діє до повного виконання сторонами своїх обовязків, не приймаються судом до уваги в звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю (строк дії договору та строк виконання обовязку за договором є різними правовими категоріями; в даному випадку право позивача вважається порушеним з дня прострочення відповідачем свого грошового зобовязання, тобто з 12.12.2014, і перебіг позовної давності починається з цієї ж дати ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача, на підставі ст. 625 ЦК України зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача втрати від інфляції за період: грудень 2014 р. жовтень 2017 р. складають 15912 грн., три проценти річних за 1090 днів прострочення починаючи з 12.12.2014 1675,57 грн.

Вимоги про стягнення вказаних трьох процентів річних та втрат від інфляції є законними та обґрунтованими і тому, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 1762 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, 24, ідентифікаційний код 37596090, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазавтоматика», м. Харків, вул. Ярославська, буд. 32, офіс 8, ідентифікаційний код 31440428, борг в сумі 18720 грн, три проценти річних в сумі 1675,57 грн, втрати від інфляції в сумі 15912 грн, витрати на судовий збір в сумі 1762 грн; наказ видати.

05 вересня 2018 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 11 вересня 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко