КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р. Справа№ 910/19131/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання: Андросенко А.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Решетняк Н.Б. довіреність № 1/18 від 02.01.2018;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017

у справі № 910/19131/17 (суддя А.І. Привалов)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Констракшн Груп"

про стягнення 183 286,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/19131/17 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 11а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд" (юридична адреса: 01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 21, н/п № 1; адреса для листування: 01054, м. Київ вул. Бульварно-Кудрявська, 35, оф. 5; ) 4814 грн. 65 коп. - пені, 974 грн. 82 коп. - 3% річних, 144 грн. 35 коп. - інфляційних втрат, 89,00 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видано наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/19131/17 в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 144637,50 грн. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд" задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ефе Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19131/17. Апеляційну скаргу з доданими до неї документами повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 02.05.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд" задоволено. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2018 у справі №910/19131/17 скасовано, а справу передано на розгляд Київського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд" у справі №910/19131/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19131/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 та призначено справу до розгляду на 12.07.2018 р. у складі головуючого судді Смірнової Л.Г. суддів Кропивної Л.В., Руденко М.А.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад: головуючого судді - Смірнової Л.Г., суддів Дідиченко М.А.., Кропивної Л.В.

08.08.2018 суддею Дідиченко М.А. заявлено самовідвід.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 у справі №910/19131/17 самовідвід судді Дідиченко М.А. у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 року по справі № 910/19131/17 - задоволено.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку з самовідводом судді Дідиченко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, сформовано новий склад: головуючого судді - Смірнової Л.Г., суддів Пашкіної С.А., Кропивної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 у справі №910/19131/17 справу призначено до розгляду на 06.09.2018 у складі головуючого судді Смірнової Л.Г. суддів Кропивної Л.В., Пашкіної С.А.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких останній просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/19131/17 в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 144 637, 50 грн. та прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе Трейд» задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання 06.09.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явились. Належним чином повідомлені. Про причини неявки суд не повідомляли.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.06.2016р. між ТОВ "Лайфселл" (за договором - замовник) та ТОВ "Партнер Констракшин Груп" (за договором - підрядник) був укладений Договір № АВ12USE407, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого підрядник зобов'язується за завданням замовника виконати загально-будівельні роботи з оформлення інтер'єру балконів та інтер'єрні роботи з влаштування зон відпочинку на балконах об'єкту (роботи) та здати їх замовнику у встановлені строки, а замовник зобов'язується прийняти такі роботи та оплатити їх вартість. Конкретний перелік робіт за договором міститься в договірній ціні, що є додатками 1, 2 до договору.

Пунктами 2.1, 2.2 договору визначено, що ціни на роботи, які будуть виконуватись підрядником, містяться в договірній ціні, що є додатками №№ 1, 2 до договору, незалежно від суми ПДВ вказаної у додатках. ПДВ за всі роботи нараховується і сплачується відповідно до чинного законодавства України. Загальна вартість цього договору становить, без ПДВ, 237500,00 грн. ПДВ нараховується і сплачується відповідно до законодавства в момент нарахування.

Сторони погодили, що роботи повинні бути виконані підрядником протягом 30 календарних днів з дати підписання договору. Підрядник зобовязується розпочати виконання робіт протягом 3 робочих днів з дати підписання договору (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Умовами п. 7.1 договору визначено, що забезпечення виконання робіт матеріальними ресурсами (матеріали та обладнання) покладається на підрядника у повному обсязі та здійснюється за його кошти. Підрядник відповідає за їх якість і відповідність матеріальних ресурсів, які він забезпечує, вимогам, установленим нормативними документами. Вартість матеріальних ресурсів включено у вартість робіт за договором, якщо інше не визначено в договорі.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.2, 9.3 договору, після одержання замовником повідомлення від підрядника про готовність до передачі виконаних робіт, замовник зобов'язаний негайно розпочати їх приймання. Передача закінчених робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт. У разі виявлення в процесі приймання-передачі робіт недоліків, підрядник у визначений замовником строк зобов'язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до приймання-передачі робіт.

Пунктами 10.1, 10.2 договору визначено, що протягом 10 робочих днів після підписання договору, підрядник виставляє рахунок, а замовник на його основі сплачує передоплату в розмірі, без ПДВ, 86666,67 грн. Остаточна оплата вартості виконаних робіт здійснюється замовником на підставі виставлених підрядником рахунків на оплату після та, за умови, підписання замовником акту приймання-передачі виконаних робіт.

Додатковою угодою № 1 від 20.07.2016р. до договору № АВ12USE407 від 01.06.2016р. сторони погодили, що додатково до робіт, визначених договором, підрядник зобов'язується виконати ремонтні роботи на об'єктах відповідно до установлених чинним законодавством України норм та правил, умов договору, цієї додаткової угоди та кошторису, що є додатком до цієї додаткової угоди, та здати їх замовнику у встановлені цією додатковою угодою строки, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином виконані додаткові роботи.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди, додаткові роботи повинні бути виконані підрядником протягом двох календарних днів з дати підписання додаткової угоди.

Згідно з п.п. 4, 5, 6 додаткової угоди, загальна вартість додаткових робіт з урахуванням ПДВ становить 32009,40 грн. Оплата виконаних додаткових робіт здійснюється разом з остаточною оплатою за роботи відповідно до п. 10.2. договору. Додаткові роботи приймаються одночасно з роботами за договором за одним актом приймання-передачі виконаних робіт.

Між замовником і підрядником були підписані додатки № 1, 2 до договору "Договірна ціна", згідно з якими ціна на виконання загально-будівельних робіт на об'єкті, включаючи ПДВ, становить 77000,00 грн. та на виготовлення і встановлення меблів та робіт з оформлення інтер'єрів балконів на об'єкті, включаючи ПДВ - 208000,00 грн.

Так, на виконання умов договору, відповідачем в рахунок передоплати за виконання третьою особою загально-будівельних робіт на об'єкті та виготовлення і встановлення меблів та робіт з оформлення інтерєрів балконів на об'єкті, на підставі виставленого третьою особою рахунку № 96 від 15.06.2016р., перераховано на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Констракшин Груп" 104000,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 280282 від 04.07.2016р.

08.06.2017р. між ТОВ "Партнер Констракшин Груп" та ТОВ "Лайфселл" були підписані акт № 1 на суму 208 000,00 грн., акт № 2 на суму 77000,00 грн., акт № 3 на суму 32009,40 грн., на приймання виконання робіт з виготовлення та встановлення меблів та робіт з оформлення інтер'єрів на об'єкті: офісні приміщення компанії ТОВ "Лайфселл", розташовані за адресою: м. Київ, вул. Солом'янська, 11, літера "А".

Отже, загальна суму виконаних підрядником та переданих замовнику робіт за договором № АВ12USE407 від 01.06.2016р. становить 317009,40 грн.

Відповідач за виконані третьою особою роботи розрахувався частково, сплативши 22.06.2017р. - 68371,90 грн.

Таким чином, з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат за договором №АВ12USE407 від 01.06.2016р., заборгованість останнього становить 144637,50 грн.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Як встановлено ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

05.08.2017р. між позивачем (новий кредитор) та ТОВ "Партнер Констракшин Груп" (первісний кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами п.1.1. якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором №АВ12USE407 щодо виконання будівельних робіт від 01.06.2016р., укладеного між ТОВ "Партнер Констракшин Груп" та ТОВ "Лайфселл" (далі Основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором в розмірі 144637,50 грн., пеню, інфляційні і 3 відсотки річних, що виникли за час прострочення боргу.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

19.10.2017р. позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення про переуступку боргу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком, копії яких додані до матеріалів справи.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повної оплати виконаних за договором №АВ12USE407 від 01.06.2016р. робіт, позивач звернувся з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 144 637,50 грн., а також нарахованих за період з 19.06.2017р. по 27.10.2017р. за прострочення сплати заборгованості 31700,94 грн. пені, інфляційних втрат у розмірі 5402,81 грн. і 3% річних - 1545,00 грн.

Під час розгляду справи відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Київської області від 05.04.2017р. у справі № 911/337/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017р., с ТОВ "Партнер Констракшин Груп" стягнуто на користь ТОВ "Лайфселл" 142 500,00 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем умов договору № АВ12USE407 від 01.06.2016р. в частині своєчасного виконання загально-будівельних робіт з оформлення інтер'єру балконів та інтер'єрні роботи з влаштування зон відпочинку на балконах об'єкту та 2 137,50 грн. судового збору.

15.09.2017р. відповідач надіслав на юридичну та поштову адреси ТОВ "Партнер Констракшин Груп" з описом вкладення у цінний лист заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій ТОВ "Лайфселл" повідомило про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: вимоги про сплату на користь ТОВ "Партнер Констракшин Груп" заборгованості в розмірі 144637,50 грн., з урахуванням ПДВ, та вимоги про сплату на користь ТОВ "Лайфселл" 144637,50 грн., що виникло на підставі рішення господарського суду Київської області від 05.04.2017р. у справі № 911/337/17.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобов'язань.

Суд зазначає, що зарахування являє собою спосіб припинення зобов'язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов'язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого (меншого) зобов'язання.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 914/2492/14.

При цьому з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, це означає, що сторони беруть участь у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов'язанні є боржником в іншому зобов'язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі); зрілість вимог - необхідно щоб термін виконання зобов'язань вже настав, або був визначений моментом запитання, чи що б термін не був указаний взагалі, тобто виконання можна вимагати в будь-якій момент; ясність вимог.

Відповідно до статті 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом;в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов'язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов'язується з прийняттям такого зарахування іншою стороною. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов'язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог (враховуючи зокрема і положення пункту 1 частини 1 статті 211 Цивільного кодексу України), у момент вчинення такого правочину, тобто у момент реалізації цього правочину суб'єктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення (зокрема, направленням такої заяви іншій стороні у зобов'язанні).

Таким чином, надіслання відповідачем вказаної заяви є вчиненням ним одностороннього правочину, спрямованого на припинення зобов'язань сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Крім того, слід зазначити, що на однорідність вимог не впливають підстави виникнення зобов'язання, а має значення лише природа зобов'язання, в даному випадку зобов'язання обох сторін є грошовими, тобто однорідними.

Згідно з частиною 5 статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( ст. 204 ЦК України).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що зобов'язання відповідача щодо сплати заборгованості в розмірі 144637,50 грн., яка вникла на підставі договору № АВ12USE407 від 01.06.2016р., вважаються виконаними з 14.09.2017р.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що зарахування зустрічних вимог проведено на користь неналежного кредитора, оскільки умова пп. 3.1.2. Договору про відступлення права вимоги від 05.08.2017р. передбачено, що первісний кредитор (ТОВ "Партнер Констракшин Груп") зобов'язаний не пізніше п'яти робочих днів після набуття чинності договором сповістити боржника про укладення цього договору.

Натомість, первісний кредитор (ТОВ "Партнер Констракшин Груп") звернувся до відповідача з претензією за вих. № 618 від 14.08.2017р., в якій просив перерахувати заборгованість в сумі 144637,50 грн., пеню - 2912,56 грн., три відсотки річних у сумі - 582,51 грн. Претензія була отримана відповідачем 14.08.2017р., про що свідчить вхідний номер, проставлений на першому аркуші претензії.

При цьому, ТОВ "Партнер Констракшин Груп" не повідомляло ТОВ "Лайфселл" про укладення Договору про відступлення права вимоги від 05.08.2017р. Таке повідомлення було надіслано новим кредитором - ТОВ "Ефе Трейд", і тільки 19.10.2017р.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 2 ст. 516 ЦК України суд вважає правомірним направлення відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог саме на адресу первісного кредитора.

Враховуючи встановлені вище обставини, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 144637,50 грн. заборгованості задоволенню не підлягають.

З огляду на положення ст. 514 ЦК України та п. п.1.1. Договору про відступлення права вимоги від 05.08.2017р., позивач також просить стягнути з відповідача 31700,94 грн. пені, інфляційні втрати у розмірі 5402,81 грн. та 3% річних у сумі 1545,00 грн.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 12.7. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати за договором замовник на вимогу підрядника сплачує пеню у розмірі 15% за кожний день прострочення платежу, але не більше ніж 10% від вартості всіх робіт.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 31700,94 грн., що становить 10% від вартості всіх робіт.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Водночас, враховуючи умови проведення розрахунків за виконані роботи, передбачені п. 10.2. договору, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, починаючи з 24.06.2017р. по 13.09.2017р. (включно). Оскільки з 14.09.2017р. заборгованість вважається погашеною, у зв'язку з проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, приймаючи обмеження розміру пені, визначеного сторонами у п. 12.7. договору, та період прострочення платежу з 24.06.2017р. по 13.09.2017р., з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 4814,65 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати інфляційних втрат та річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та доведеними, однак, підлягають частковому задоволенню, враховуючи період прострочення платежу з 24.06.2017р. по 13.09.2017р., що за розрахунками суду становлять: 974,82 грн. - 3% річних та 144,35 грн. - інфляційних втрат.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/19131/17.

Керуючись ст.ст. 240, 269,270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефе Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19131/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/19131/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/19131/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна