ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018м. ДніпроСправа № 904/3057/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 29925грн.00коп., пені у розмірі 3980грн.33коп. та 7% штрафу у розмірі 2094грн.75коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №73 від 20.02.2018р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс" з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 29925грн.00коп., пені у розмірі 3980грн.33коп. та 7% штрафу у розмірі 2094грн.75коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №0045/0252/151-Т від 01.12.2016р. в частині поставки оплаченого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

19.07.2018р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про участь у судових засіданнях у справі №904/3057/18 в режимі відеоконференції. Проведення відеоконференцій заявник просить доручити Господарському суду міста Києва, Господарському суду Київської області чи іншому місцевому суду, який розташований у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2018р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.09.2018р. Судове засідання відбувалося в режимі відеоконференції.

Представник відповідача в судові засідання від 07.08.2018р. та 03.09.2018р. не зявився, відзиву на позовну заяву не надав, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з пунктом 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2018р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті були направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 12.07.2018р., який наявний в матеріалах справи а.с. 39-41.

Відповідач отримав зазначені вище ухвали суду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №538, №990, №111 (а.с.54,56,58).

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомлений призначені судові засідання на 07.08.2018р. та 03.09.2018р. належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки. Тому судове засідання проводиться за відсутності його повноважного представника і причини неявки цього представника у засідання судом не визнаються поважними.

На день розгляду справи у судовому засіданні від 03.09.2018р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до п. 9 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд може розглянути справу за наявними в ній доказами.

Враховуючи, що від відповідача повідомлення щодо неможливості участі у судовому засіданні від 03.09.2018р. до Господарського суду Дніпропетровської області не надходило, відзив на позовну заяву не подано, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення позивача, суд установив таке.

01.12.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі-покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс" (далі-постачальник) підписано договір поставки №0045/0252 (далі - договір) (а.с.12).

Відповідно до умов пункту 1.1. договору постачальник приймає на себе зобовязання передати покупцю у власність товари, а покупець зобовязується сплатити і прийняти вказаний товар.

Згідно з пунктом 3.2. договору загальна сума договору: 29925грн.00коп., у тому числі ПДВ 4679грн.39коп., акциз 1848грн.69коп.

Пунктом 4.1. договору передбачено умови оплати: 100% попередня оплата протягом одного (1-го) банківського дня з моменту оформлення постачальника рахунку. Сторони розуміють банківський день, відповідно до постанови №110 від 17.03.2004р. Національного банку України «Про затвердження Інструкції про міжбанківський переказ грошей в Україні в національній валюті».

За змістом пункту 4.2. договору оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника згідно наданого рахунка.

Згідно з п. 4.3 договору при ненадходженні оплати у термін, вказаний в п. 4.1 договору, постачальник повертає отримані кошти на розрахунковий рахунок покупця або здійснює поставку товару за цінами, які діють в день зарахування коштів за товар на розрахунковий рахунок постачальника з наступним переоформленням відповідного рахунку на оплату.

Пунктом 4.4 визначено, що після оплати товару на протязі 5-ти робочих днів постачальник зобов'язаний передати покупцю, а покупець зобов'язаний отримати від постачальника довірчі документи (талони пластикові, паперові або паливні скретч-картки) а придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати товару.

Відповідно до пункту 5.1 договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Згідно з п. 10.2 договору даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово на виявила бажання припинити його дію даний договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс" виставило Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" рахунки-фактури №0045/0000862 від 01.12.2016р. (а.с.15,16), №0045/0000858 від 01.12.2016р. на загальну суму 29925грн.00коп., які було вручено останньому.

Платіжними дорученнями №1882 від 22.12.2016р., №1883 від 22.12.2016р. (а.с.17,18) позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 29925грн.00коп.

Постачальник, в свою чергу, довірчі документи (талони пластикові, паперові або паливні скретч-картки) на придбану кількість ПММ покупцю не передав. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні, відповідачем не надані.

З огляду на положення пункту 4.4 договору строк виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс" своїх зобов`язань з поставки товару є таким, що настав.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №9 від 11.01.2017р. та лист-вимогу №130-2-21/4105 від 03.07.2018р. (а.с. 19-23) з проханням повернути грошові кошти, перераховані платіжними дорученнями №1882 від 22.12.2016р., №1883 від 22.12.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс" вказані листи залишено без відповіді.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані зобовязання з поставки товару, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 29925грн.00коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Крім того, позивач на підставі пункту 7.2. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 30.12.2016 року по 27.06.2017 року в розмірі 3980грн.33коп. (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 5).

Відповідно до пункту 7.2. договору за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальністю шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобовязання за кожний день прострочення.

Претензією №9 від 11.01.2017 року позивач вимагав від відповідача поставити до 11.02.2017 року товар або повернути суму попередньої оплати за товар.

Таким чином позивачем зазначеною претензією було змінено зобовязання з поставки товару на зобовязання щодо повернення попередньої оплати.

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частина третьої статті 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Умовами договору сторони не встановили обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Таким чином нарахування пені за порушення строків поставки товару після 13.02.2017 року помилкове.

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає сума пені в розмірі 1055грн.86коп. за період з 30.12.2016 року по 13.02.2017 року.

Крім того, позивач на підставі частини другої статті 231 Господарського кодексу України нарахував та просить стягнути з відповідача 7% штрафу за прострочення зобовязання понад тридцять днів (розрахунок наявний в матеріалах справи а.с. 6).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.08.2018 року щодо Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в графі відомостей про центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство є Міністерство аграрної політики та продовольства України (); в графі перелік засновників юридичної особи та графі дані про розмір статутного капіталу вбачається Кабінет Міністрів України, розмір внеску до статутного фонду 867717000грн.

Частинами першою та другою статті 22 Господарського кодексу України передбачено, що держава здійснює управління державним сектором економіки відповідно до засад внутрішньої і зовнішньої політики.

Суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Отже, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" є субєктом господарювання державного сектора економіки відповідно до частини другої статті 22 Господарського кодексу України.

За умовами пункту 2 частини другої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При перевірці розрахунку 7% штрафу в розмірі 2094грн.75коп. не встановлено.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у сумі 29925грн.00коп., сума пені 1055грн.86коп., 7% штрафу у розмірі 2094грн.75коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 29925грн.00коп., пені у розмірі 3980грн.33коп. та 7% штрафу у розмірі 2094грн.75коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром гарант плюс" (ідентифікаційний код: 39726851; місцезнаходження: 49051, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 40-А) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (ідентифікаційний код: 37243279; місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1) суму основної заборгованості у розмірі 29925грн.00коп., суму пені 1055грн.86коп., 7% штрафу у розмірі 2094грн.75коп. та судовий збір в розмірі 1618грн.86коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні 03.09.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07.09.2018р.

Суддя Р.Г. Новікова