ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Справа № 915/517/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 - дов.№1/2018 від 15.04.2018;

представника відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фермерського господарства Раїса

(юридична адреса: 28200, Кіровоградська обл., Новгородківський р-н, смт.Новгородка, вул.Кринична, буд.65; адреса представника адвоката ОСОБА_2: 28200, АДРЕСА_1),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Арго

(юридична адреса: 54000, м.Миколаїв, вул.Велика Морська, буд.143),

про: стягнення заборгованості в сумі 743109,60 грн., -

в с т а н о в и в:

04.06.2018 Фермерське господарство Раїса звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро заборгованості у сумі 743109,60 грн. за Договорами поставки №ЗР-115/18 Є від 25.01.2018 та №ЗР-115/18 Д від 23.02.2018.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ФГ Раїса та ТОВ Імперія-Агро, було укладено Договір поставки №ЗР-115/18 Є від 25.01.2018 та Договір поставки №ЗР-115/18 Д від 23.02.2018. На виконання умов Договору поставки №ЗР-115/18 Є від 25.01.2018, відповідач зобов'язався поставити позивачу оригінальну продукцію, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначається специфікаціями, накладними, рахунками, що є невід'ємною частину договору. Відповідно до Специфікації №1 від 25.01.2018 до Договору поставки №ЗР-115/18 Є від 25.01.2018, відповідач зобов'язався поставити позивачу насіння соняшника «Тунка» в кількості 100 мішків та ОСОБА_3 кукурудзи «Адевей» в кількості 100 мішків на загальну суму 721572,00 грн. Строк поставки відповідно до специфікації становить до 10.03.2018. Відповідно до платіжного дорученням №27 від 25.01.2018 позивач сплатив відповідачу кошти в розмірі 721572,00 грн. В визначений договором строк відповідач не виконав своє зобов'язання в повному обсязі. Позивач вказує, що в передбачений договором термін відповідач поставив насіння кукурудзи «Адевей» в кількості 100 мішків, а іншу частину зобов'язання не виконав. Після звернення до відповідача з претензією в порядку досудового врегулювання спору, яка надіслана 19.04.2018 відповідач в рахунок погашення боргу відповідач умов договору не виконав. Таким чином після часткового виконання свого зобовязання відповідач залишився винен позивачу кошти в сумі 510810,00 грн. Також позивач вказує, що згідно Договору поставки №ЗР-115/18 Д від 23.02.2018, відповідально до п.2.1., якого відповідач зобов'язується поставити позивачу оригінальну продукцію, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна, якої визначається специфікаціями, накладними, рахунками, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до Специфікації №1 від 23.02.2018 до Договору поставки №ЗР-115/18 Д від 23.02.2018, відповідач зобов'язався поставити позивачу насіння кукурудзи PR37N01 в кількості 100 мішків на загальну суму 289583,00 грн. Строк поставки відповідно до специфікації становить до 05.04.2018. Відповідно до платіжного дорученням №77 від 23.02.2018 позивач сплатив відповідачу кошти в розмірі 347499,60 грн. В визначений Договором строк відповідач не виконав своє зобов'язання в повному обсязі. Після звернення до відповідача з претензією в порядку досудового врегулювання спору, яка надіслана 19.04.2018 відповідач в рахунок погашення боргу за договором передав позивачу насіння кукурудзи інших сортів на суму 115200,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №4311 від 25.04.2018. Таким чином, після часткового виконання свого зобов'язання та додатково передачі інших сортів кукурудзи відповідач залишився винен позивачу кошти в сумі 232299,60 грн. Позивач посилаючись на ст.ст.11, 509, 526, 527, 530, 610, 655, ч.2 ст.693, ст.712 ЦК України та ст.ст.144, 173, 193 ГК України просить захистити його право шляхом стягнення з відповідача суми попередньої оплати, судових витрат, понесених позивачем за розгляд даної справи та витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 11.06.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 10.07.2018.

10.07.2018 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 23.07.2018.

23.07.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду на 14.08.2018.

Під час розгляду справи, представник позивача підтримав доводи, викладені у позові, підтримано вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу та витрат на оплату судового збору, а щодо заявлених у позові витрат на правову допомогу представник позивача на їх задоволенні не наполягав.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання ухвал суду від 11.06.2018, 10.07.2018 та 23.07.2018. В матеріалах справи містяться докази отримання зазначених вище ухвал відповідачем.

Згідно п.1) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 14.08.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

25.01.2018 між Фермерським господарством Раїса (покупець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Імперія-Арго (постачальник, відповідач у справі) було укладено Договір поставки №ЗР-115/18 Є (надалі Договір №ЗР-115/18 Є) (а.с.22-27), відповідно до п.1.1, якого відповідач зобовязується передати у власність позивача продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а позивач зобовязується прийняти та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться в специфікаціях до цього договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невідємною частиною цього договору.

У відповідності до п.п.2.1., 2.2. Договору №ЗР-115/18 Є, за даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначається специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невідємною частиною цього договору. Ціна товару, що поставляється за цим договором, вказується в специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент у євро.

Згідно п.2.3. Договору №ЗР-115/18 Є загальна сума договору визначається сукупністю специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п.2.1. договору, та які є невідємною частиною даного договору. У випадку розбіжностей даних у специфікаціях щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невідємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Пунктом 11.1. Договору №ЗР-115/18 Є сторони узгодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання представниками та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018, але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

В день укладення Договору №ЗР-115/18 Є від 25.01.2018 сторонами була укладена Специфікація №1 від 25.01.2018 (надалі - Специфікація №1), відповідно до п.1 якої постачальник повинен поставити покупцю товар на загальну суму 721572,00 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п.3.2. Договору №ЗР-115/18 Є оплата за поставлений товар здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати, якщо інші умови не зазначені в специфікації(ях) та/або інших додаткових угодах до даного договору.

Згідно п.3. Специфікації №1 покупець оплачує постачальнику в порядку попередньої оплати 100% вартості товару, що складає 721572,00 грн. (еквівалент у євро: 20200,78 EUR), зазначеної в п.2 даної cпецифікації та рахунку(ах)-фактурі(ах) шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок постачальника в строк до 26.01.2018.

На виконання умов Договору №ЗР-115/18 Є, відповідачем було виставлено рахунок-фактуру №571 від 25.01.2018, в свою чергу позивачем було здійснено попередню оплату на розрахунковий рахунок відповідача у сумі 721572,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №27 від 25.01.2018 на зазначену суму (а.с.31, 32).

Відповідно до п.4.1. Договору №ЗР-115/18 Є строк поставки товару визначається у відповідних специфікаціями до цього договору.

Згідно Специфікації №1 від 25.01.2018 до Договору поставки №ЗР-115/18 Є від 25.01.2018 відповідач зобовязався поставити позивачу насіння соняшника «Тунка» (пос.од.) в кількості 100 мішків та насіння кукурудзи «Адевей» укр. (пос.од.) в кількості 100 мішків на загальну суму 721572,00 грн.

Строк поставки відповідно до Специфікації №1 становить до 10.03.2018.

Проте у вказаний вище строк відповідач зобовязання з поставки позивачу товару виконав частково. Поставивши насіння кукурудзи «Адевей» укр. (пос.од.) (UA-24-18-030/0390-17, 04.12.2018 у кількості 100 мішків) на суму 210762,00 грн., що підтверджується видатковим ордером на товари №1875 від 27.03.2018 та видатковою накладною №1875 від 27.03.2018.

19.04.2018 позивачем направлено на адресу відповідача претензію (в порядку досудового врегулювання спору), в якій він просить останнього протягом трьох днів з дня отримання даної претензії повідомити ФГ Раїса про намір виконати умови договору, або запропонувати зміни до договору. В матеріалах справи містяться докази направлення на адресу відповідача зазначеної претензії (а.с.29, 30).

Позивач зазначає, що у звязку тим, що у передбачений договором термін відповідач поставив насіння кукурудзи Адевей в кількості 100 мішків, а іншу частину зобовязання не виконав. Після звернення до відповідача з претензією в порядку досудового врегулювання спору, яка надіслана 19.04.2018, в рахунок погашення боргу відповідач умов договору не виконав.

Оскільки, після часткового виконання свого зобовязання за Договором №ЗР-115/18 Є, відповідач залишився винен позивачу кошти в сумі 510810,00 грн. (721572,00 грн. - 210762,00 грн.), позивач звернувся до суду з позовом.

Також 23.02.2018 між сторонами було укладено Договір поставки №ЗР-115/18 Д (надалі Договір №ЗР-115/18 Д) (а.с.10-16), відповідно до умов якого відповідач зобовязується передати у власність позивача продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а позивач зобовязується прийняти та оплатити його на умовах договору (п.1.1).

У відповідності до п.п.2.1., 2.2. Договору №ЗР-115/18 Д, за даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість та ціна якої визначається специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невідємною частиною цього договору. Ціна товару, що поставляється за цим договором, вказується в специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент у доларах США.

Згідно п.2.3. Договору №ЗР-115/18 Д загальна сума договору визначається сукупністю специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п.2.1. договору, та які є невідємною частиною даного договору. У випадку розбіжностей даних у специфікаціях щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невідємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Пунктом 10.1. Договору №ЗР-115/18 Д сторонами встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

В день укладення Договору №ЗР-115/18 Д від 23.02.2018 сторонами була укладена Специфікація №1 від 23.02.2018 (надалі - Специфікація №1), відповідно до п.1 якої постачальник повинен поставити покупцю товар на загальну суму 347499,60 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п.3.2. Договору поставки №ЗР-115/18 Д оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інші умови не зазначені в специфікації(ях) та/або інших додаткових угодах до даного договору. Також оплата може здійснюватись шляхом передачі постачальнику простих векселів з урахуванням умов зазначених в п.3.5. даного договору.

Згідно п.3. Специфікації №1 покупець оплачує постачальнику в порядку попередньої оплати 100% вартості товару, що складає 347499,60 грн. (еквівалент у доларах США 12822,86 USD), зазначеної в п.2 даної специфікації та рахунку(ах)-фактурі(ах) шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок постачальника в строк до 23.02.2018.

На виконання умов Договору №ЗР-115/18 Д, відповідачем було виставлено відповідачеві рахунок-фактуру №2000 від 23.02.2018, в свою чергу позивачем було здійснено попередню оплату на розрахунковий рахунок відповідача у сумі 347499,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №77 від 23.02.2018 на зазначену суму (а.с.20, 21).

Відповідно до п.4.1. Договору №ЗР-115/18 Д товар за умовами даного договору поставляється окремими партіями на підставі погоджених сторонами специфікацій.

Відповідно до Специфікації №1 від 23.02.2018 до Договору поставки №ЗР-115/18 Д від 23.02.2018 відповідач зобов'язався поставити позивачу ОСОБА_3 кукурудзи PR37N01 (пос.од.) в кількості 100 мішків на загальну суму 347499,60 грн.(з ПДВ).

Строк поставки відповідно до Специфікації №1 становить до 05.04.2018.

19.04.2018 позивач у звязку з тим, що у визначений Договором №ЗР-115/18 Д строк відповідач не виконав своє зобовязання в повному обсязі, направив на адресу відповідача претензію (в порядку досудового врегулювання спору), в якій просить останнього протягом трьох днів з дня отримання даної претензії повідомити ФГ Раїса про намір виконати умови договору, або запропонувати зміни до договору. В матеріалах справи містяться докази направлення на адресу відповідача зазначеної претензії (а.с.18, 19).

Після чого 25.04.2018 відповідач поставив позивачу ОСОБА_3 кукурудзи PR39 R20 (пос.од.) (RO3BR4891-3B002/1996452) у кількості 5 мішків та ОСОБА_3 кукурудзи PR39 R20 (пос.од.) (RO3BТ0661-3B001/3В001Т/2115792) у кількості 27 мішків на загальну суму 115200,00 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №4311 від 25.04.2018 та товарно-транспортною накладною №544 від 25.04.2018 (а.с.33, 34).

Таким чином, після часткового виконання свого зобовязання по Договору №ЗР-115/18 Д та додатково передачі інших сортів кукурудзи відповідач залишився винен позивачу кошти в сумі 232299,60 грн. (347499,60 грн. 115200,00 грн.). Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду.

На підставі повно і всебічно зясованих обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 ГК України).

Частинами 1, 2 ст.180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п.2.1. Договору №ЗР-115/18 Є та Договору №ЗР-115/18 Д сторони погодили, що за даними договорами постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість та ціна якої визначається специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невіємною частиною цих договорів.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов'язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання зі здійснення попередньої оплати за товар у строк та за ціною, визначених у специфікаціях, однак відповідач обумовлений договорами товар в повному обсязі у визначені строки не поставив.

У відповідності до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

На підставі ч.2 ст.693 ЦК України позивач 19.04.2018 направив на адресу відповідача претензії (в порядку досудового врегулювання спору) (а.с.18, 29), в яких просить останнього протягом трьох днів з дня отримання претензій повідомити ФГ Раїса про намір виконати умови договорів, або запропонувати зміни до договорів. В матеріалах справи містяться докази направлення позивачем вказаних претензій на адресу відповідача (а.с.19, 30).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обовязок відповідача щодо повернення оплачених коштів по Договору №ЗР-115/18 Є та по Договору №ЗР-115/18 Д настав 26.04.2018 (19.04.2018 + 7 дн.), однак у встановлений строк грошові кошти не були повернуті, отже зобов'язання є простроченим.

Згідно ст.73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобовязання щодо повернення отриманих коштів, відповідач, у порушення приписів ст.73, 74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують належне виконання позивачем зобовязань з оплати товару, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 743109,60 грн. (510810,00 грн. + 232299,60 грн.) є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.73 ,74, 76-79, 91, 123, 129, 210, 220, 233, 238, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія-Агро (юр.адреса: 54000, м.Миколаїв, вул.Велика Морська, буд.143, ) на користь Фермерського господарства Раїса (юр.адреса: 28200, Кіровоградська обл., Новгородківський р-н, смт.Новгородка, вул.Кринична, буд.65; адреса представника адвоката ОСОБА_2: 28200, АДРЕСА_1, ) 743109,60 грн. основного боргу та 11146,64 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 27.08.2018 року.

Суддя М.В. Мавродієва