УХВАЛА

м. Київ

29.08.2018Справа № 910/9874/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; )

особа, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову Акціонерне товариство "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; )

про забезпечення позову

Представники сторін:

від заявника: Уперенко А.О. - довіреність № 9595/1 від 28.02.2018 року; Амер О.В., довіреність №9943 від 02.07.2018 року;

від особи, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову: Баранов В.С. - довіреність №205 від 14.06.2018 року.

Обставини справи :

25.07.2018 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» про забезпечення позову.

В поданій заяві ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал" просило суд задовольнити заяву та накласти арешт в межах суми позову в розмірі 5 636 172,43 (П'ять мільйонів шістсот тридцять шість тисяч сто сімдесят дві грн. 43 коп.) гривень на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Т. Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26, ) та знаходяться на рахунках Акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (), які будуть виявлені державним або приватним виконавцем при ви конанні даної ухвали у фінансових установах, в тому числі в Національному Банку України.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що АТ "ВТБ Банк" () без належних на те правових підстав і поза волею заявника списав з рахунку ТОВ "Укравтозапчастина" () грошові кошти в сумі 5 636 172,43 грн.

Як вбачається з банківської виписки від 07.06.2018 року вищевказані кошти списані як погашення заборгованості за кредитом по Кредитному договору №54 від 31.05.2013р. с/з №3521/1 від 07.06.2018р.

Однак, з наданих заявником доказів судом не вбачається неправомірності списання грошових коштів, з огляду на відсутність повного пакету документів, зокрема службової записки №3521/1 від 07.06.2018р. на підставі якої списані грошові кошти в розмірі 5 636 172,43 грн.

В зв'язку з вищевикладеним, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 року постановлено:

1) Розгляд заяви призначити на 08.08.18 о 09:45 год.

2) Викликати у судове засідання представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; ) та Акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; ).

3) Товариству з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; ) надати суду:

- оригінали (для огляду в судовому засіданні) доданих до заяви документів;

4) Акціонерному товариству "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; ) надати суду:

- письмові пояснення з приводу списання з рахунку ТОВ "Укравтозапчастина" () грошові кошти в сумі 5 636 172,43 грн.;

- оригінал (для огляду в судовому засіданні) та належним чином завірену копію службової записки №3521/1 від 07.06.2018р. на підставі якої списані грошові кошти в розмірі 5 636 172,43 грн. з рахунку ТОВ "Укравтозапчастина" ().

08.08.2018 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник АТ "ВТБ Банк" подав заяву про відвід судді (вх. №01-22/2019 від 08.08.2018р.).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2018 року (суддя Якименко М.М.) зупинено провадження у справі №910/9874/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРШОГО ТРАВНЯ, будинок 1-А; ) про забезпечення позову (особа, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову - Акціонерне товариство "ВТБ Банк" (01004, м. Київ, Бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, будинок 8/26; ) до вирішення питання про відвід судді Якименка М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 року (суддя Івченко А.М.) у задоволенні заяви Акціонерного товариства "ВТБ Банк" про відвід судді Якименка М.М. відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2018 року (суддя Якименко М.М.) поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 29.08.2018 року.

В судовому засіданні 29.08.2018 року представники заявника підтримали заяву та просили суд її задовольнити, представник особи, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову заперечував проти задоволення заяви та в судовому засіданні подав відзив на заяву, який долучено до матеріалів справи.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 31.05.2013 між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" (далі по тексту - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (далі по тексту - заявник) укладено кредитний договір №54 від 31.05.2013 з наступними змінами та доповненнями, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 186 058 842,44 грн. Як зазначає заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" виконало свої зобов'язання за кредитним договором достроково у повному обсязі, за весь період взаємовідносин із відповідачем за кредитним договором зайво сплачено Акціонерному товариству "ВТБ Банк" 35 540 416, 84 грн.

Так, 25.06.2018 заявникові стало відомо, що банком 07.06.2018 було списано з рахунку позивача 5 636 172, 43 грн., проте заявник розпоряджень щодо списання та/або перерахування зазначеної суми банку не надавалось. Тому, заявник вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які на думку заявника списані без належних на те правих підстав, в розмірі 5 636 172, 43 грн., виконання рішення у разі задоволення позову, буде неможливо, оскільки банк в умовах застосування до нього обмежувальних заходів з боку держави, буде намагатися вивести грошові кошти, що належать заявнику.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

- 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

- 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

- 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

- 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

- 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

При цьому за приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому суд звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення права кожному на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд зобов'язаний виходити із інтересів позивача і вимог Конституції України щодо обов'язковості виконання рішень суду та вживати всі необхідні дії для забезпечення виконання рішення.

У відповідності до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві, в межах ціни позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

При цьому, суд зазначає, що роздруківки з інтернет-ресурсів в яких розміщена інформація про закриття відділень Акціонерного товариства "ВТБ Банк" в Україні та виведення грошових коштів України, не можуть бути прийняти судом як належні та допустимі докази необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 ГПК України, Господарський суд м. Києва -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 29.08.2018 року та відповідно до ст. 256 та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали: 30.08.2018 року