ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Черкаси справа № 925/778/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ( м. Київ) до Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» ( м. Черкаси) про стягнення 611 500 грн. 12 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Черкаської області із позовом до Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» про стягнення 611500 грн. 12 коп., в якому просить суд стягнути з відповідача 591563 грн. 33 коп. основного боргу за договором №4236/17-ТЕ(Т)-36 постачання природного газу від 27.10.2017, 12266 грн. 76 коп. пені, 2243 грн. 92 коп. трьох процентів річних та 5426 грн. 11 коп. інфляційних втрат.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направленим суду відзивом на позовну заяву від 06.08.2018 до початку розгляду справи по суті позовні вимоги визнає у повному обсязі.

У відповідності до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши доводи і пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

27.10.2017 між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник, позивач по справі), в особі начальника Департаменту реалізації газу ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 28.12.2016 № 14-195, з однієї сторони та Державною установою "Черкаська виправна колонія № 62" ( далі - Споживач, відповідач по справі) в особі начальника установи ОСОБА_3, що діє на підставі положення було укладено договір № 4236/17-ТЕ(Т)-36 (далі - Договір, а.с. 15-25), у відповідності до якого Постачальник зобов'язався поставити Споживачеві у 4 кварталі 2017 року природний газ, а Споживач зобов'язався оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 грудня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню ( п. 1.2. договору).

Відповідно п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 118 тис. куб. метрів (сто вісімнадцять тисяч куб. метрів), у тому числі по місяцях кварталів згідно наведеного графіку.

Ціна за 1000 куб. м. газу на дату укладення договору становить 4 942,00 грн., крім того податок на додану вартість ( ПДВ) -20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 ( п. 5.2. договору).

Загальна вартість цього договору становить 583156 грн. крім того ПДВ 116631,20 грн., разом з ПДВ 699787,20 грн. ( п. 5.4. договору).

Зазначені договірні відносини по своїй суті мають ознаки договору поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 Цивільного кодексу України). За змістом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Загальні умови виконання господарських зобовязань визначені ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно з якими суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 599, 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання умов договору Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 591 563,33 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 28-30).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу ( п. 6.1. договору).

Заперечень проти неотримання газу у вказаній кількості та по вказаній вартості відповідач суду не надав. Доказів існування між сторонами спору з приводу якості наданої послуги у справу не подано.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 591 563,33 грн. заборгованості за поставлений природний газ на підставі договору №4236/17-ТЕ(Т)-36 постачання природного газу від 27.10.2017. Строк оплати за газ є таким, що настав.

За змістом п. 1 ст. 199 Господарського кодексу України та п. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Зазначені статті узгоджуються з приписами п. 8.2. договору між сторонами, згідно з яким у разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору від зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача за прострочення розрахунків з оплати поставленого газу пеню в загальній сумі 12 266,76 грн. за період з 26.11.2017 по 20.02.2018. Розрахунок пені проведено вірно (а.с. 26-27) та у відповідності до обставин справи. Доказів сплати пені в сумі 12 266,76 грн. відповідач суду не надав тому суд задовольняє позов повністю в цій частині.

В порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Позивач користуючись своїм правом, на підставі прострочення відповідачем проведення розрахунку за газ, просить суд стягнути з відповідача 2 243,92 грн. як 3 % річних за період з 26.11.2017 по 20.02.2018 та 5 426,11 грн. інфляційних за цей же період.

Розрахунок інфляційних та 3 % річних позивачем зроблено вірно (а.с. 26-27).

Оскільки доказів сплати інфляційних та 3 % річних відповідач суду не надав, то до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 2 243,92 грн. як 3 % річних та 5 426,11 грн. інфляційних. Доказів проведення відповідачем розрахунків за цими нарахуваннями у справі нема.

У відзиві на позовну заяву від 06.08.2018 відповідач повністю визнав позовні вимоги за всіма складовими частинами і просить стягнути з нього лише 50% сплаченого позивачем судового збору в порядку ст. 130 ГПК України.

Відповідно до обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову і примусового стягнення з відповідача 591 563,33 грн. основного боргу за газ, 12 266,76 грн. пені, 2 243,92 грн. як 3% річних, 5 426,11 грн. інфляційних втрат по договору № 4236/17-ТЕ/Т/-36 постачання природного газу від 27.10.2017.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір може бути повернутий з державного бюджету України лише за заявою особи, що його сплатила.

Позивач 23.08.2018 подав суду заяву про повернення йому 50% сплаченого судового збору з державного бюджету України, яка підлягає до задоволення шляхом прийняття окремої ухвали.

З урахуванням викладеного та задоволення позову, який визнано відповідачем, до стягнення з відповідача на користь позивача належить лише 4 586,25 грн. ( як 50 % від сплаченого позивачем судового збору при поданні позову).

Керуючись ст. 130, 238,240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» (ідентифікаційний код 08564854, м. Черкаси, вул. Сурікова, 30) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ( ідентифікаційний код 20077720, Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) -- 591 563,33 грн. основного боргу за газ, 12 266,76 грн. пені, 2 243,92 грн. як 3% річних, 5 426,11 грн. інфляційних втрат по договору № 4236/17-ТЕ/Т/-36 постачання природного газу від 27.10.2017 та 4 586,25 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2018 року

Суддя Н.М. Спаських