ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 року справа № 905/2322/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від позивача від відповідача від ДВС ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявились; не зявились; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від25.06.2018 року
у справі№905/2322/17 (суддя Матюхін В.І.)
за позовом до відповідача про за скаргою на дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй", м. Київ Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область стягнення 320058,39 грн. Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5, м. Краматорськ, Донецька область
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 року у справі №905/2322/17 відмовлено у задоволенні скарги Служби автомобільних доріг у Донецькій області на дії начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі УДВС ГТУЮ у Донецькій області) ОСОБА_5 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року (ВП № 56275818).

Не погодившись з ухвалою, постановленою судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Служба автомобільних доріг у Донецькій області, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 року у справі №905/2322/17 та ухвалити нове судове рішення, яким визнати дії начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року (ВП № 56275818) неправомірними, визнати постанову про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року (ВП №56275818) незаконною, а також скасувати постанову про передачу виконавчого провадження.

У поданій апеляційній скарзі заявник вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, обставинам справи. Узагальнено зазначає про те, що:

1. З матеріалів виконавчого провадження ВП №56275818 вбачається, що оскаржувана постанова винесена 21.05.2018 року, натомість в постанові про передачу виконавчого провадження, що була винесена головним державним виконавцем Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_6, є посилання на постанову про передачу виконавчого провадження від 17.05.2018 року, яка відсутнє в Автоматизованій системі виконавчого провадження;

2. ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області підвідомчі рішення, за якими сума зобовязання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Однак, сума зобовязань за судовим наказом у справі №905/2322/17 складає всього 324859,27 грн., що само по собі виключає законність прийняття цього виконавчого провадження цим органом державної виконавчої служби;

3.З матеріалів ВП №56275818 не вбачається жодної з підстав для його передачі, що передбачені ч. 6 розділі 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки:

- інших відкритих виконавчих проваджень в органах державної виконавчої служби відносно Служби автомобільних доріг у Донецькій області, ані в Краматорському міському ВДВС, ані у ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області немає;

- не було утворено виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби щодо стягнення коштів зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області;

- не було заявлено відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби щодо ВП №56275818;

- місце перебування Служби автомобільних доріг у Донецькій області або місцезнаходження майна боржника знаходиться на території, на яку поширюється компетенція саме Краматорського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області;

4. З моменту коли Службі автомобільних доріг у Донецькій області стало відомо про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56275818, тобто з 08.05.2018 року, та до 21.05.2018 року, - моменту винесення постанови про передачу виконавчого провадження, минуло менше двох тижнів, тому за такий короткий термін у Краматорського міського ВДВС не могло виникнути жодної з обставин, що ускладнюють виконання рішення, адже державний виконавець на момент винесення оскаржуваної постанови навіть ще не перевірив майновий стан боржника, не здійснив розшук майна боржника, тощо.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2018 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Геза Т.Д., Дучал Н.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг в Донецькій області на ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 у справі №905/2322/17; встановлено сторонам строк для подання відзиву з доказами його надсилання іншим учасникам справи в порядку ст. 263 ГПК України до 27.07.2018.

На підставі розпорядженням в.о. керівника апарату суду №605/2018 від 19.07.2018 року, у звязку з неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_7 через перебування у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/2322/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. головуючий (суддя-доповідач), судді Склярук О.І., Дучал Н.М.

У встановлений судом строк, 27.07.2018 року від ТОВ "Ялта Град Строй" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 року без змін. Узагальнено зазначив, що дії начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5 відповідають вимогам чинного законодавства щодо порядку передачі виконавчого провадження ВП №56275818 з одного органу ДВС до іншого, відтак вони є правомірними. Зокрема, після прийняття начальником УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5 рішення про передачу виконавчого провадження ВП №56275818, яке оформлено відповідною вмотивованою постановою від 21.05.2018 року, старший державний виконавець Краматорського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, керуючись абз. 4 п. 1 розд. 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень на наступний день виніс свою постанову від 22.05.2018 року про передачу виконавчого документа/провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 30.07.2018 року від ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області, орган виконання рішення суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, про що вказав на її безпідставність, просив суд залишити оскаржувану ухвалу без змін. Вважає, що згадана постанова про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року є правомірною та законною, а тому скасуванню не підлягає. При цьому, також вказує, що скаржником не доведено, яким саме чином передача виконавчого провадження порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2018 року розгляд апеляційної скарги Служби автомобільних доріг в Донецькій області на ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 у справі №905/2322/17 призначено на 20.08.2018 року о 12 год. 00 хв.

На підставі розпорядженням керівника апарату суду №923/2018 від 17.08.2018 року, у звязку з неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_8 через перебування у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №905/2322/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2018 року для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. головуючий (суддя-доповідач), судді Склярук О.І., Чернота Л.Ф.

Уповноважені представники позивача (стягувача), відповідача (боржника) та ДВС у судове засідання, яке проводилось 20.08.2018 року, не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути її за відсутністю сторін, у звязку з чим переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.10.2017 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.12.2017 року, позовні вимоги ТОВ "Ялта Град Строй" задоволено, стягнуто з Служби автомобільних доріг в Донецькій області 290030,84 грн. - інфляційних втрат; 30027,55 грн. 3% річних та 4800,88 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення 05.02.2018 року Господарським судом Донецької області видано відповідний наказ.

В подальшому, ТОВ "Ялта Град Строй" звернулось до Краматорського ВДВС із заявою (вих.№34/04-18 від 23.04.2018р.) про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Донецької області від 05.02.2018 року у справі №905/2322/17.

26.04.2018 року старшим державним виконавцем Краматорського ВДВС ОСОБА_6 вказана заява була розглянута та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №56275818).

22.05.2018 року головним державним виконавцем Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_6 винесена постанова про передачу виконавчого провадження, якою відповідно до постанови начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року №56275818 ухвалено наказ Господарського суду Донецької області від 05.02.2018 року передати до ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області у строк до 22.05.2018 року.

24.05.2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області Буселом В.О. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження, якою ухвалено прийняти виконавче провадження ВП №56275818 до виконання.

Не погодивши із вищевказаними обставинами щодо передачі виконавчого документа від одного органу ДВС до іншого, Служба автомобільних доріг у Донецькій області звернулась до Господарського суду Донецької області зі скаргою на дії начальника управління УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5, в якій просила:

- визнати дії начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5 щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року (ВП №56275818) неправомірними;

- визнати постанову про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року (ВП №56275818), яка була винесена начальником УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5, незаконною;

- скасувати постанову про передачу виконавчого провадження від 21.05.2018 року (ВП №56275818), яка була винесена начальником УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5

В обґрунтування поданої скарги Служба автомобільних доріг у Донецькій області зазначила про відсутність законодавчо визначених підстав для вчинення зазначених процесуальних дій.

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суд Донецької області від 25.06.2018 року у справі №905/2322/17 у задоволенні вказаної скарги на дії та постанову начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5 щодо передачі виконавчого документа відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що передача виконавчого провадження (ВП №56275818) з Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області до ВПВР ГТУЮ у Донецькій області є компетенцією начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5, при цьому мотиви, зазначені в оскаржуваній постанові, а саме - надання практичної допомоги, складність виконавчої справи і необхідність організувати неупереджене подальше виконання виконавчого документу, на думку суду, давали підстави для ухвалення начальником УДВС ГТУЮ у Донецькій області оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, повторно переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених у ст. 269 ГПК України, колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, №14077/05, від 10.12.2009).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частинами 1, 2 ст. 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Скаргу може бути подано до суду, відповідно до вимог п. а) ч. 1 ст. 341 ГПК України, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами ст. 24 названого Закону передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Разом з тим, ч. 3 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч. 4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно абз. 2 п. 1 розд. ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Пунктом 6 розділу V названої передбачено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, зокрема, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися, окрім іншого, до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби (п. 7 розділу V Інструкції).

Згідно з п. 8 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов'язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Пунктом 9 розділу V Інструкції визначено, що про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобовязаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження.

Отже, наведені приписи законодавства передбачають передачу виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби в разі наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що 16.05.2018 року начальником Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області (вих.№14.13-31152) було складено службову записку на імя начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області, за змістом якої слідує, що при здійсненні виконавчого провадження ВП №56275818 виникають складнощі у своєчасності проведення виконавчих дій у звязку із великою завантаженістю у відділі ДВС. Враховуючи складність та необхідність організувати неупереджене подальше виконання виконавчого документу, начальник Краматорського міського ВДВС просив надати практичну допомогу при виконанні вказаного виконавчого провадження.

Із змісту постанови начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 21.05.2018 року про передачу виконавчого провадження судом встановлено, що вона містить мотиви та мету її прийняття, а саме: надання практичної допомоги, складністю та необхідністю організувати неупереджене подальше виконання виконавчого документу відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, як вбачається з матеріалів справи складність виконавчої справи полягає у різному підході стягувача і боржника до питання який орган має здійснювати виконання рішення про стягнення коштів з відповідача, оскільки на думку відповідача рішення має виконуватися органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а за твердженням позивача органами виконавчої служби.

Необхідність організувати неупереджене подальше виконання виконавчого документа полягає у нездійсненні Краматорським міським ВДВС ГТУЮ у Донецькій області протягом майже місяця реальних дій, направлених на примусове виконання судового рішення, не вчинення жодних заходів для виконання рішення у даній справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду та вважає, що у даному випадку наявні обставини, що ускладнюють виконання рішення як то надання практичної допомоги у звязку із тривалим невиконанням Краматорським міським ВДВС судового наказу та це є підставою для передачі виконавчого провадження від одного органу державної виконавчої служби (Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області) до іншого (ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, необхідність вчинення зазначених процесуальних дій підтверджуються службовою запискою начальника Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області (вих.№14.13-31152 від 16.05.2018р.).

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що начальник УДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_5 діяв в межах та у спосіб визначені Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, з дотриманням порядку здійснення виконавчого провадження, без порушень вимог законодавства.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, враховуючи наведені норми і те, що у даному випадку мали місце обставини (невиконання Краматорським ВДВС рішення суду на протязі майже місяця), котрі ускладнюють виконання судового рішення у справі, що обумовило передачу виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість скарги боржника на дії органу державної виконавчої служби.

Наведеним спростовуються посилання апелянта на відсутність підстав, передбачених в ч. 6 розділі 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, для передачі виконавчого провадження від одного органу ДВС (Краматорського міського ВДВС) до іншого (ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області), оскільки до наведеного переліку законодавцем віднесено також інші обставини, що ускладнюють виконання судового рішення, які знайшли своє відображення у даному випадку.

Щодо посилань боржника на незаконність прийняття ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області виконавчого провадження ВП №56275818, переданого з Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, у звязку із непідвідомчістю Управлінню категорій виконавчих проваджень із такою сумою стягнення, судова колегія вважажє, що зазначена процесуальна дія оформлена відповідною постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 24.05.2018 року, тобто окремим процесуальним документом, що не є предметом даного судового розгляду в якому надається оцінка саме діям начальника УДВС ГТУЮ у Донецькій області щодо передачі виконавчого провадження.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги твердження апелянта на відсутність підстав для передачі виконавчого провадження у звязку із спливом короткого строку часу з моменту коли боржнику стало відомо про існування виконавчого провадження, оскільки зазначені обставини повязуються саме із складністю здійснення виконавчого провадження органом ДВС, тобто є субєктивним фактором за умови наявності достатніх об'єктивних обставин.

Більш того, передача виконавчого провадження від одного органу ДВС до іншого з метою ефективного та неупередженого виконання судового рішення жодним чином не порушує прав боржника, оскільки зазначений фактор не впливає на відсутність у останнього обовязку сплатити на користь стягувача борг, який присуджений за відповідним судовим рішенням. Навпаки, подальше виконання судового рішення органом ДВС (у даному випадку Краматорським міським ВДВС), у якого виникають складнощі при виконання судового наказу та існує необхідність у наданні практичної допомоги, будуть порушувати права стягувача на своєчасне та ефективне виконання судового рішення для задоволення своїх вимог, адже саме така організація системи виконання рішень є позитивним обовязком держави.

Зазначений висновок відповідає нормам вітчизняного та міжнародного законодавства, враховуючи наступне.

За вимогами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 року у справі "Півень проти України" суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 року по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції ("ОСОБА_9 проти Італії").

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд наголосив, що "відповідно до усталеного прецедентного права, п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що "адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані ст. 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваній судовій ухвалі висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга Служби автомобільних доріг у Донецькій області не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 року у справі №905/2322/17 підлягає залишенню без змін.

У звязку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Служби автомобільних доріг у Донецькій області на ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 року у справі №905/2322/17 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 року у справі №905/2322/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді О.І. Склярук

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 20.08.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено 20.08.2018 року).