ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"27" серпня 2018 р. Справа № 922/2457/17

Суддя Сіверін В. І.

розглянувши апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Актабанк" (вх. №1724 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2018 року, ухвалене в приміщені вказаного суду суддею Аюповою Р.М., повний текст якого складено 02.07.2018 року, у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Актабанк", м. Дніпро,

в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Актабанк", м. Дніпро,

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Алієр-М", м. Харків

2) Компанії "FUNAMA HOLDINGS LIMITED" ("ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД"), Кіпр,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Фізична особа-підприємець Федорова Ольга Валеріївна, м. Харків,

2) ОСОБА_2, м. Харків,

3) ОСОБА_3, м. Харків,

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес-Мета", м. Харків,

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Актабанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Алієр-М", в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1-01-1407/Т від 10.06.2013 року в сумі 1 999 920,00 доларів США, (що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.07.2017 року становить 51777390,82 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення літ. А-8 (загальною площею 1070,50 кв.м., що складається з 1/2ч .97-1, 1/2ч.97-1а, 1/2ч.97-2а, 1/2ч.97-3а, 1/2ч.97-4, 1/2ч.97-5, 1/2ч.97-6, 1/2ч.97-7, 1/2ч.97-7а; нежитлові приміщення другого поверху 4/5ч.№100-а1; приміщення 100-1б, 100-1в. 100-2, 100-25, 100-26, 100-27, 100-28, 100-29,100-30, 100-31, 100-32, 100-25а, 100-25б, 100-31а, 100-31б, 100-36, 100-37, 100-38, 100-39 100-40, 100-41, 100-42, 100-43, 100-44, 100-45, 100-46, 100-36а. 100-37а, 100-37б, 100-39а; нежитлові приміщення антресолі другого поверху № 100-35, 100-36-100-37, 100-38, 100-39, 100-40, 100-41,100-42, 100-43, 100-44, 100-45, 100-46, 100-47,100-48, 100-49, 100-50), розташовані за адресою АДРЕСА_1. (передані у забезпечення за іпотечним договором № 01-1407/Т/З від 10.06.2013 року, іпотекодавцем TOB "Алієр-М" (), - шляхом визнання права власності на вказане майно за ПАТ "АКТАБАНК".

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.06.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Актабанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Куліш Віктора Миколайовича, із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що станом на 25.07.2017 заборгованість відповідача за кредитним договором № 01-1407/Т 10.06.2013 року складає 1 999 920,00 доларів США.

19.07.2017 банком на адресу позичальника, іпотекодавця були направлені повідомлення про визнання правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 01-1407/Т від 10.06.2013 року нікчемним та повідомлення про обов'язок щодо сплатити заборгованості за кредитним договором у спосіб передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відтак, на думку позивача, обтяження ПАТ «АКТАБАНК» за іпотечним договором № 01-1407/Т/З посвідчені 10.06.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., реєстр.№ 3098, заборона № 3024846, № 3024935 - за наявності не погашеного зобов'язання - є чинними, оскільки підстави для припинення іпотеки ПАТ «АКТАБАНК», наведені в ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» - відсутні.

Таким чином, звертаючись до господарського суду з даним позовом, позивач зазначає, що за наявності заборгованості за кредитним договором правовідносини між позичальником та кредитором за кредитним договором не є припиненими, Іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

Перевіривши апеляційну скаргу на предмет відповідності її форми та змісту вимогам Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Так, позивачем доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги не подано, а заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору із посиланням на тяжкий фінансовий стан, про що свідчить перебування позивача у процедурі ліквідації.

Розглянувши зазначене клопотання позивача, колегія суддів відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне.

Положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік умов, за яких судом може бути реалізовано його право на відстрочення або розстрочення учаснику справи сплати судового збору. В заявленому клопотанні таких обставин апелянтом, не наведено.

За викладеного, суд дійшов висновку по відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги та про його відхилення.

Згідно з вимогами пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Судом враховується, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки скаржник не подав доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а його клопотання про відстрочення сплати судового збору відхилено, апеляційна скарга визнається такою, що оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, що є підставою для залишення її без руху в порядку статті 174 та у відповідності з приписами частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що з урахуванням положень Закону України "Про судовий збір", та правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо визначення ставки судового збору, що підлягає сплаті при розгляді спорів про звернення стягнення на предмет іпотеки, викладеної у постанові від 23.01.2018 року у справі № 340/461/16-ц, ставка судового збору за подання апеляційної скарги у даному випадку становить 2400,00 грн.

Крім того, оскільки повний текст оскаржуваного рішення складено та підписано 02.07.2018 року, то встановлений частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України двадцятиденний строк на його апеляційне оскарження сплинув 23.07.2018 року.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що апеляційна скарга була направлена позивачем на адресу суду засобами поштового зв'язку лише 10.08.2018 року, суд зазначає про те, що ця апеляційна скарга подана із пропуском строку на апеляційне оскарження, за умов відсутності клопотання про поновлення такого строку.

На додаток до вищенаведеного, слід зазначити, що згідно з вимогами пункту 3 частини 3 статті 258 та статті 259 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення, а докази такого надсилання додаються до апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи, у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Проте, до матеріалів справи заявником не додано доказів направлення копії апеляційної скарги на адресу третьої особи - ОСОБА_3.

За таких обставин заявником не виконано вимог пункту 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України щодо подання доказів надсилання копії апеляційної скарги третій особі, що є підставою для залишення її без руху в порядку статті 174 та у відповідності з приписами частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

За викладеного, апеляційна скарга залишається без руху, а заявникові надається час для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 74, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Апеляційну скаргу залишити без руху.

3. Апелянту - усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. Роз'яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту, а також те, що у випадку неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Сіверін В. І.