ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/1453/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянув у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Приватного підприємства «Фірма «Промвентиляція»

про стягнення 123 323,08 грн.

За участю представників:

від позивача не з’явилися;

від відповідача не з’явилися.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулося з позовом до Приватного підприємства «Фірма «Промвентиляція» (далі - відповідач) про стягнення 123 323,08 грн заборгованості, з яких: 6 665,28 грн пені, 108 184,57 грн інфляційних втрат та 8 473,22 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов’язання за договором купівлі-продажу природного газу № 1234/14-ТЕ-19 від 09.12.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.07.2018 порушено провадження у справі № 911/1453/18, розгляд справи призначено на 27.07.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.07.2018 закрито підготовче засідання у справі № 911/1453/18, призначено справу до розгляду по суті на 31.08.2018.

Згідно п.п. 1, 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»» № 01-06/745/2014 від 05.06.2014 неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв’язку. Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством зв’язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв’язку з проведенням антитерористичної операції".

Відповідно до підпункту 1 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв’язку з проведенням антитерористичної операції" за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис. Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК.

Представник відповідача в судові засідання 27.07.2018 та 31.08.2018 не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками з офіційного веб-сайту господарського суду Київської області, де міститься інформація про призначення справи № 911/1453/18 до судового розгляду.

У судове засідання 31.08.2018 представник позивача не з’явився.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Приватним підприємством «Фірма «Промвентиляція» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1234/14-ТЕ-19, згідно умов якого продавець зобов’язався передати у власність покупцю у 2014 році, а покупець - прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах договору.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу.

Згідно п. 11. договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу природного газу № 1234/14-ТЕ-19 від 09.12.2013, за період з січня 2014 року по лютий 2014 року передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ загальною вартістю 132 937,47 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с. 22-25).

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд встановив, що рішенням господарського суду Київської області від 21.07.2015 (суддя Ярема В.А.) (а.с. 30-32), яке набрало законної сили, у справі № 911/2914/15 за позовом першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в особі Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” до Приватного підприємства “Фірма “Промвентиляція”, встановлено, що відповідач свої обов’язки за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу не виконав, внаслідок чого за ним утворилось 132 937,47 грн заборгованості; стягнуто з відповідача на користь позивача 132 937,47 грн заборгованості, 4 879,97 грн пені, 7 861,20 грн інфляційних втрат, 929,48 грн 3% річних.

Предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача 6 665,28 грн пені, 108 184,57 грн інфляційних втрат та 8 473,22 грн 3 % річних.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Пунктом 7.2. договору сторонами погоджено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору він у безспірному порядку зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 28-29), арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 24.05.2014 по 13.09.2014 становить загалом 7 590,06 грн. Відтак, вимога про стягнення 6 665,28 грн пені є такою, що підлягає задоволенню судом, оскільки суд, при прийнятті рішення, не може вийти за межі позовних вимог.

Також у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов’язань за договором купівлі-продажу природного газу № 1234/14-ТЕ-19 від 09.12.2013 позивачем за період з травня 2014 року по травень 2016 року нараховано 108 184,57 грн інфляційних втрат та 8 473,22 грн 3 % річних за період з 24.05.2014 по 07.07.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем у позовній заяві (а.с. 28-29), суд обмежив суми боргу, на які судом здійснюється нарахування інфляційних втрат сумою боргу без додавання інфляційних втрат. Відтак, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих за період з травня 2014 року по травень 2016 року складає 102 144,31 грн та 8 473,22 грн 3 % річних за період з 24.05.2014 по 07.07.2016. Відтак, вимога про стягнення 108 184,57 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 102 144,31 грн інфляційних втрат, а вимога про стягнення 8 473,22 грн 3 % річних підлягає задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 6 665,28 грн пені, 102 144,31 грн інфляційних втрат та 8 473,22 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Фірма «Промвентиляція» (98500, Автономна Республіка Крим, м. Алушта, вул. Судакська, буд. 20; ідентифікаційний код 24026257) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н., вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 6 665 (шість тисяч шістсот шістдесят п’ять гривень) 28 коп. пені, 102 144 (сто дві тисячі сто сорок чотири гривні) 31 коп. інфляційних втрат, 8 473 (вісім тисяч чотириста сімдесят три гривні) 22 коп. 3 % річних та 1 759 (одну тисячу сімсот п’ятдесят дев’ять гривень) 25 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову – відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд Київської області до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 05.09.2018

Суддя                                 П.В.Горбасенко