КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. Справа№ 910/2500/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

представники сторін не викликались,

розглянувши матеріали

апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп»

та Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і

шляхів м. Києва «Київавтошляхміст»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.06.2018

у справі № 910/2500/18 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп»

до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і

шляхів м. Києва «Київавтошляхміст»

про стягнення 165 043,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» (далі - позивач, ТОВ «Гарант Ойл Групп») звернулося з позовом до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (далі - відповідач) про стягнення 165 043,68 грн., з яких: 136 097,13 грн. пені, 18 172,79 грн. інфляційних втрат, 10 773,76 грн. 3% річних, у зв'язку з несвоєчасною оплатою отриманого відповідачем палива на підставі Договору № 8-1 про закупівлю товарів за державні кошти від 14.08.2015 (далі - Договір).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі № 910/2500/18 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» пеню в сумі 9 487,73 грн., інфляційні втрати в сумі 18 172,79 грн., 3% річних у сумі 4 976,08 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 489,55 грн. В іншій частині вимог у позові відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд посилається на несвоєчасне виконання Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» зобов'язань з оплати поставленого товару за Договором.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі № 910/2500/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом здійснено необґрунтований перерахунок вимог позивача. Крім того, судом помилково обмежено шестимісячним строком розрахунок пені, оскільки п. 7.4 Договору передбачено нарахування пені до дати повного розрахунку за отриманий товар.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі № 910/2500/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до неправильної оцінки судом доказів та поданих пояснень у справі, відсутності належних достовірних та своєчасно поданих доказів наявності заборгованості у відповідача перед позивачем.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» та Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів Зеленіна В.О., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» та Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Чорногуз М.Г. Зазначено, що розгляд справи, згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.08.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», в якому відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.08.2018, у зв'язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 910/2500/18 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 справу № 910/2500/18 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

14.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» (далі - продавець, ТОВ «Гарант Ойл Групп») та Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (далі - покупець) було укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 8-1 (далі - Договір).

За умовами Договору продавець зобов'язується у серпні - грудні 2015 року в частині відвантаження товару з урахуванням строку дії договору встановленого п. 10.1 поставити покупцю товар, а покупець зобов'язаний прийняти і оплатити такий товар. Товар постачається окремими партіями, з урахуванням п. 3.2 Договору. Під партією товару розуміється обсяг товару, що перевозиться в одному бензовозі. Кількість, ціна одиниці закупівлі, номенклатура, асортимент товару, який постачається, визначено у специфікації. Найменування товару: паливо рідинне та газ; оливи мастильні (бензини моторні - поставка наливом) - надалі при згадуванні разом - товар, код згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010-19.20.2.

Згідно з п. 3.1 Договору, ціна договору становить 3 555 900,00 грн., у тому числі ПДВ - 592 650,000 грн. та дорівнює загальній сумі вартостей усіх партій товару, які поставлено продавцем покупцю на умовах цього договору, з них: 150 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 25 000,00 грн. - це бюджетні кошти покупця в межах надходження бюджетних коштів; 3 405 900,00 грн., у тому числі ПДВ 567 650,00 грн. - це власні кошти покупця.

Відповідно до п. 3.2 Договору товар постачається окремими партіями згідно заявок покупця, які передаються продавцю засобами факсимільного або електронного зв'язку. Після отримання заявки продавець може надати письмове підтвердження поставки на надану покупцем заявку протягом двох годин в робочі дні шляхом виставлення рахунку-фактури.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунки за ним здійснюються в національній валюті України, проводяться шляхом прямого переводу грошей на розрахунковий рахунок виконавця після постачання продавцем товару та пред'явлення видаткової накладної (рахунка) на оплату товару.

У відповідності до п. 4.3 Договору оплата за поставлений товар здійснюється на умовах відстрочки платежу на термін до 60 календарних днів з моменту постачання кожної окремої партії товару. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлені товари здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання замовником коштів на свій рахунок.

Як встановлено п. 4.4 Договору, ціна за одиницю товару, що поставляється за цим договором, його кількість, та вартість партії погоджується та визначається сторонами у належним чином оформлених рахунках - фактурах, відповідних видаткових накладних та/або в актах приймання-передачі нафтопродуктів, які є невід'ємною частиною цього договору. При цьому, виписані продавцем рахунок-фактура, видаткова накладна та/або акт приймання-передачі нафтопродуктів, підписані уповноваженою особою покупця, визначають суму коштів, яку останній зобов'язаний оплатити продавцю у встановлений строк після відвантаження партії товару згідно заявки.

Згідно п. 5.5 Договору приймання-передача кожної партії товару по кількості проводиться відповідно до документів, що визначають ціну та кількість, а також відповідно до документів, які підтверджують його якість, що разом входить до складу супровідних документів. Нафтопродукти вважаються поставленими: за кількістю - відповідно до товарно-транспортної накладної, видаткової накладної (акту приймання-передачі нафтопродуктів); за якістю - відповідно до паспорту та сертифікату якості заводу - виробника.

Відповідно до п. 10.1 Договору, він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2015, якщо не припинений достроково, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

ТОВ «Гарант Ойл Групп» за період дії Договору поставлено Комунальному підприємству по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» товар на загальну суму 2 140 281,86 грн.

Як стверджує позивач, частину товару поставлену за період з серпня 2015 року по жовтень 2015 року на суму 536 742,45 грн. відповідачем оплачено несвоєчасно. Вказаний товар було поставлено за наступними видатковими накладними:

- № Рн150821/002 від 21.08.2015 на суму 132 466,01 грн.,

- № Рн150828/001 від 28.08.2015 на суму 149 278,80 грн.,

- № Рн150901/003 від 01.09.2015 на суму 47 367,10 грн.,

- № Рн150909/003 від 09.09.2015 на суму 99 358,20 грн.,

- № Рн151013/005 від 13.10.2015 на суму 60 905,24 грн.,

- № Рн151029/002 від 29.10.2015 на суму 47 367,10 грн.

Згідно з наявними у матеріалах справи банківськими виписками з рахунків (а.с. 35-59), відповідач сплачував кошти за отриману продукцію з порушенням строків встановлених п. 4.3 Договору.

Несвоєчасність оплат також підтверджується наявними в матеріалах справи актами звірки між сторонами.

Крім того, позивач листом № 36/1 від 01.03.2017 повідомив відповідача про зміну банківських реквізитів та просив сплатити заборгованість за відвантажене паливо в сумі 43 272,34 грн. згідно Договору поставки про закупівлю товарів за державні кошти № 8-1 від 14.08.2015.

Враховуючи несвоєчасну оплату поставленого товару, ТОВ «Гарант Ойл Групп» звернулося з даним позовом до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» та просило стягнути з останнього 136 097,13 грн. пені 10 773,76 грн. 3% річних та 18 172,79 грн. інфляційних втрат, у зв'язку з порушення строків оплати поставленого товару за Договором.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначено ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач визначив у розрахунку першим днем прострочення виконання зобов'язання - 70-й день з моменту постачання кожної окремої партії товару.

Колегія суддів зазначає, враховуючи встановлений п. 4.3 Договору 60-денний строк оплати товару та відсутність доказів затримки бюджетного фінансування за ним, що виключає збільшення вказаного строку на 10 банківських днів, строк виконання зобов'язань з оплати поставленого товару настав на 61 календарний день з дня отримання відповідачем товару, а саме за видатковою накладною:

- № Рн150821/002 від 21.08.2015 - 21.10.2015,

- № Рн150828/001 від 28.08.2015 - 28.10.2015,

- № Рн150901/003 від 01.09.2015 - 01.11.2015,

- № Рн150909/003 від 09.09.2015 - 09.11.2015,

- № Рн 151013/005 від 13.10.2015 - 13.12.2015,

- № Рн151029/002 від 29.10.2015 - 29.12.2015.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача в частині щодо того, що ним у розрахунку вірно визначено строк настання оплати є помилковими. Більш того, у випадку наявності доказів затримки бюджетного фінансування, відповідно до п. 4.3 Договору, строк оплати в 60 календарних днів збільшується на 10 банківських днів, тоді як у розрахунку позивача додано 10 календарних днів.

Проте, зазначена обставина не впливає на визначення початкової дати розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вона перевищує встановлені судом 60 календарних днів з моменту поставки, а у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог та збільшення періоду розрахунку.

Несвоєчасність оплати заборгованості підтверджується банківськими виписками та актами звірки взаєморозрахунків сторін.

У зв'язку з простроченням виконання зобов'язання з оплати отриманого товару позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 136 097,13 грн. пені за загальний період з 03.11.2015 по 08.06.2017.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Відповідно до п. 7.1 Договору за несвоєчасну оплату покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, яка розраховується від суми боргу за весь період прострочення платежів (цим договором не передбачено застосування ч. 6 ст. 232 ГК України), починаючи з дня, наступного за днем, визначеним п. 4.3. цього договору, коли зобов'язання мало бути виконано до дати повного розрахунку покупцем за отриманий товар, та нараховується продавцю до сплати незалежно від строків надходження, наявності або відсутності бюджетного фінансування.

Таким чином, строк нарахування пені не обмежується шістьма місяцями.

Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» було заявлено про застосування строку спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені.

Згідно зі ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи період нарахування пені та звернення позивача з позовом 02.03.2018, до вимог у частині нарахованої пені за період з 03.11.2015 по 01.03.2017 підлягає застосуванню спеціальний річний строк позовної давності, про який заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у позові в цій частині вимог.

Колегія суддів зазначає про помилковість висновку позивача про збільшення спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки п. 7.1 Договору передбачено, що до розрахунку не застосовується ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Слід відрізняти період нарахування пені встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та строк позовної давності, передбачений ст. 258 Цивільного кодексу України.

Збільшення періоду нарахування пені передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України не збільшує строк позовної давності встановлений ст. 258 Цивільного кодексу України.

Щодо розрахунку пені, який здійснено в межах строку позовної давності, за період з 02.03.2018 по 08.06.2017, то за розрахунком суду її розмір становить 9 487,73 грн.

Колегія суддів, враховуючи вірний період нарахування, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 9 487,73 грн.

Стосовно вимог ТОВ «Гарант Ойл Групп» про стягнення з Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» 18 172,79 грн. інфляційних втрат та 10 773,76 грн. 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, враховуючи вірний період нарахування, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача 4 976,08 грн. 3% річних та задоволення позовних вимог в частині стягнення 18 172,79 грн. інфляційних втрат.

Судовою колегією відхиляються посилання Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» на неточності у датах, номерах видаткових накладних та банківських виписках, оскільки у виписках зазначено, що оплата здійснювалась за спірним Договором. Доказів того, що між сторонами існував інший договір за яким здійснювалась оплата, суду не надано. Також відповідачем не ставиться під сумнів виконання позивачем умов Договору.

Крім того, доводи щодо відсутності у матеріалах справи листа № 36/1 від 01.03.2017, в якому позивач повідомив про зміну банківських реквізитів та просив сплатити заборгованість за відвантажене паливо в сумі 43 272,34 грн. згідно Договору поставки про закупівлю товарів за державні кошти № 8-1 від 14.08.2015, судовою колегією відхиляються, оскільки вказаний лист міститься у матеріалах справи (а.с. 60). Більш того, на ньому є відмітка з вхідним номером № 053/282/306 від 03.03.2017.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтами не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» та Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі № 910/2500/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» та Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за їх подання і розгляд покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» та Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2018 у справі № 910/2500/18 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/2500/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець