ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" серпня 2018 р.                      Справа № 911/1906/18

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства “Обрій” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Миронівщини” про забезпечення позову

за матеріалами позовної заяви Селянського (фермерського) господарства “Обрій” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Миронівщини”

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства “Маслівське”

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче підприємство “Імпульс”

про часткове визнання недійсним договору

встановив:

29.08.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства “Обрій” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Миронівщини” до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства “Маслівське” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробниче підприємство “Імпульс” про:

- визнання недійсним договору про спільну діяльність, укладеного 20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства “Маслівське” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробниче підприємство “Імпульс”, в частині передачі у користування для спільної діяльності 260 земельних ділянок, право оренди яких належить Селянському (фермерському) господарству “Обрій”;

- визнання недійсним договору про спільну діяльність, укладеного 20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства “Маслівське” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробниче підприємство “Імпульс”, в частині передачі у користування для спільної діяльності 7 земельних ділянок, право оренди яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Нива Миронівщини”.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами порушення відповідачами вимог законодавства, зокрема приписів ст. 235 Цивільного кодексу України, ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, з огляду на удаваність вказаного правочину в частині передачі земельних ділянок, а також відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства “Маслівське” права оренди земельних ділянок станом на момент укладення спірного договору.

Водночас, 29.08.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від позивачів надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії по виконанню договору про спільну діяльність №1 від 20.03.2018, в тому числі, але не виключно щодо вирощування та продажу сільськогосподарської продукції, що утворилася в результаті незаконної передачі у спільну діяльність земельних ділянок, яким позивачі користуються на праві оренди.

В обґрунтування відповідно поданої заяви позивачі зазначили, що в результаті передачі у спільну діяльність за оспорюваним договором належних позивачам на праві оренди земельних ділянок позивачі зазнають значних збитків, адже не можуть вирощувати сільськогосподарську продукцію та здійснювати статутну діяльність, а тому з метою недопущення порушення прав позивачів на користування земельними ділянками слід вжити заходи до забезпечення позову у обраний позивачами спосіб.

Приписами ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Однак, обрані позивачами заходи до забезпечення позову не відповідають предмету та підставам відповідного позову, вимоги за яким носять немайновий характер та стосуються дійсності укладеного відповідачами договору, а не майнових прав на земельні ділянки та вирощену на них продукцію.

З огляду наведеного, оскільки обрані позивачем заходи до забезпечення позову не відповідають предмету відповідного позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства “Обрій” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Миронівщини” про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства “Обрій” та Товариства з обмеженою відповідальністю “Нива Миронівщини” про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підписана 31.08.2018, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                 В.А. Ярема