КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. Справа№ 910/22670/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мальченко А.О.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представники сторін:

від позивача за

первісним позовом - Юрченко О.А. довіреність № б/н від 07.02.18

від відповідача за

первісним позовом - не прибули,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 05.04.2018

у справі № 910/22670/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО»

про стягнення 517 326,85 грн.

за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ»

про стягнення 112 409,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ» (далі - позивач за первісним позовом, ТОВ «ЛІРІС ПРОМ») звернулося з первісним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» (далі - відповідач за первісним позовом, ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО») про стягнення 517 326,85 грн.

Первісні позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» оплачена вартість поставленого ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» товару з порушенням обумовлених Специфікаціями № 1-7 до Договору купівлі-продажу № 2016/15-12УКР від 15.12.2016 строків, у зв'язку з чим позивач за первісним позовом нарахував та просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом 158 916,68 грн. - 18 % річних, 121 630,76 грн. - інфляційних втрат, 236 779,41 грн. - пені за загальний період з січня 2017 по жовтень 2017.

Заперечення проти первісного позову зводяться, зокрема, до помилкового розрахунку позивача та відсутності заборгованості.

ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» (далі - позивач за зустрічним позовом) звернулося із зустрічним позовом до ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» (далі - відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 112 409,23 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» у порушення умов п. 5.2 Договору купівлі-продажу № 2016/15-12УКР від 15.12.2016 не здійснило оплату поставлених піддонів згідно видаткових накладних № Б-ЗЛ000241 від 04.03.2017 та № Б-ЗЛ000864 від 21.06.2017, у зв'язку з чим у відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом виникла заборгованість у розмірі 84 375,02 грн., на яку ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» нарахувало 5 983,44 грн. - інфляційних втрат, 8 998,46 грн. - 18 % річних, 13 052,31 грн. - пені.

Заперечення проти зустрічного позову зводяться, зокрема, до відсутності у договорі терміну оплати вартості піддонів та неможливості застосувати до спірних правовідносин пункти 8.3 та 8.4 Договору, оскільки вони встановлюють відповідальність за порушення саме покупцем (ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО») строків оплати за продукцію.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 910/22670/17 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» задоволено частково у розмірі 477 419,99 грн., з яких 221 427,72 грн. - пеня, 144 380,44 грн. - 18% річних, 111 611,83 грн. - інфляційні втрати та 7 161,30 грн. - витрати по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ» задоволено частково у розмірі 91 858,21 грн. , з яких 84 375,00 грн. - сума основного боргу, 5 983,44 грн. - інфляційні втрати, 1 499,75 грн. - 3% річних та 1 439,87 грн. - витрати по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.

Здійснено зарахування первісних та зустрічних позовних вимог:

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ» 385 561,78 грн. - суми боргу та 5 721,43 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування рішення суд посилається, зокрема, щодо первісного позову, на здійснення ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» оплати поставленого товару з порушенням обумовлених Специфікацією строків, що підтверджується банківськими виписками та актами звірки взаєморозрахунків. Щодо зустрічного позову, суд посилається на відсутність доказів здійснення оплати ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» вартості отриманих від ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» піддонів. При цьому, за первісним і зустрічним позовами суд здійснив перерахунок інфляційних втрат, відсотків річних та пені, які стягнув у меншому розмірі. Щодо стягнення пені за зустрічним позовом, то суд відмовив - у зв'язку з відсутністю такої договірної санкції за прострочення сплати отриманих піддонів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 910/22670/17 скасувати в частині часткового задоволення первісного позову та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову в повному обсязі. Також Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 910/22670/17 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити зустрічній позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» посилається, в частині первісного позову, на те, що судом безпідставно не застосовано положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, оскільки основна заборгованість за поставлений товар була сплачена та відсутні докази понесених ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» збитків. В частині зустрічного позову, скарга мотивована обґрунтованістю розрахунку 18% річних, інфляційних втрат та наявністю підстав для стягнення з ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» пені, оскільки така можливість передбачена п. 8.3 Договору купівлі-продажу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2018, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.06.2018.

18.06.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач за первісним позовом просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2018, у зв'язку з перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/22670/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 справу № 910/22670/17 прийнято до провадження у зазначеному вище складі суду та призначено до розгляду на 11.07.2018.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 02.07.2018 на лікарняному, розгляд справи 11.07.2018 не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 27.08.2018.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» у судове засідання не прибув.

27.08.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з участю у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні в м. Вінниця.

Судова колегія зазначає, що клопотання про відкладення не може бути задоволене, у зв'язку з тим, що, строк розгляду спору закінчується 27.08.2018. Крім того, ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» є юридичною особою та необмежене у виборі своїх представників.

За наведених обставин, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ТОВ «ЛІРІС ПРОМ», перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІРІС ПРОМ» (далі - продавець, ТОВ «ЛІРІС ПРОМ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» (далі - покупець, ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО») укладено Договір купівлі-продажу № 2016/15-12УКР від 15.12.2016 (далі - Договір).

За умовами Договору продавець зобов'язався передати у власність покупцеві, а покупець - прийняти та оплатити скляну продукцію, що визначається в специфікаціях до цього Договору (далі - продукція).

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що асортимент продукції, ціна одиниці продукції, кількість продукції, а також умови оплати і поставки продукції, вартість дерев'яних піддонів, креслення продукції та вимоги щодо якості, визначаються у додаткових угодах і специфікаціях до цього Договору, які з моменту їх підписання сторонами є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.2 Договору право власності на продукцію переходить до покупця в момент поставки, що визначається на підставі видаткової накладної на поставлену продукцію, якщо інше не обумовлено сторонами у відповідній специфікації до цього Договору.

Відповідно до п. 2.5 Договору сторони підтверджують, що день, вказаний у видатковій накладній є днем отримання продукції покупцем.

Як передбачено п. 4.1 Договору, його ціна складається із загальної вартості продукції, поставленої продавцем покупцю на підставі цього Договору та додаткових угод до нього.

У відповідності до п.п. 4.5, 4.7 Договору покупець здійснює 100% оплату за відвантажену продукцію протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати оформлення та підписання повноважними представниками сторін видаткової накладної. Оплата за продукцію проводиться в гривнях шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, що вказаний в даному Договорі.

Згідно з п.9.1. Договору цей договір діє з дня його підписання сторонами до 31.12.2017, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх фінансових зобов'язань за цим договором.

Сторонами Договору у період з грудня 2016 року по березень 2017 року підписано наступні Специфікації:

- № 1 від 15.12.2016 на суму 2 811 515,45 грн.,

- № 2 від 15.12.2016 на суму 301 236,60 грн.,

- № 3 від 15.12.2016 на суму 116 872,90 грн.,

- № 4 від 27.12.2016 на суму 177 205,20 грн.,

- № 5 від 29.12.2016 на суму 96 657,39 грн.,

- № 6 від 14.03.2017 на суму 1 019 136,54 грн.,

- № 7 від 23.03.2017 на суму 978 206,12 грн.

У Специфікаціях №№ 1, 4-7 зазначено, що 100% оплата за відвантажену продукцію здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати оформлення та підписання повноважними представниками сторін видаткової накладної.

У Специфікаціях №№ 2-3 зазначено, що 100% оплата за відвантажену продукцію здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати оформлення та підписання повноважними представниками сторін видаткової накладної.

ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» за період з грудня 2016 року по квітень 2017 року поставлено ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» продукцію на загальну суму 5 500 830,21 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № 1 та № 2 від 15.12.2016 (поставка за Специфікаціями № 1, № 2 та № 3) на загальну суму 3 229 624,94 грн.,

- № 4 від 27.12.2016 (поставка за Специфікацією № 4) на загальну суму 177 205,22 грн.,

- № 5 від 29.12.2016 (поставка за Специфікацією № 5) на загальну суму 96 657,39 грн.,

- № 6 від 15.03.2017 (поставка за Специфікацією № 6) на загальну суму 1 019 136,54 грн.,

- № 7 від 03.04.2017 (поставка за Специфікацією № 7) на загальну суму 978 206,12 грн.

З урахуванням положень п. 4.5 Договору та умов Специфікацій оплата поставленої продукції мала бути здійснена:

- за видатковою накладною № 1 від 15.12.2016 на суму 116 872,90 грн. та за видатковою накладною № 2 від 15.12.2016 на суму 301 236,60 грн. (Специфікація № 2 та № 3) - до 13.02.2017 (включно). Тоді як фактична оплата здійснювалась за Специфікацією № 2 з 28.03.2017 по 05.04.2017, за Специфікацією № 3 з 05.04.2017 по 10.04.2017;

- за видатковою накладною № 2 від 15.12.2016 на суму 2 811 515,45 грн. (Специфікація № 1) - до 16.01.2017 (включно). Тоді як фактична оплата здійснювалась за Специфікацією № 1 з 18.01.2017 по 28.03.2017;

- за видатковою накладною № 4 від 27.12.2016 на суму 177 205,20 грн. (Специфікація № 4) - до 26.01.2017 (включно). Тоді як фактична оплата здійснювалась за Специфікацією № 4 з 10.04.2017 по 18.04.2017;

- за видатковою накладною № 5 від 29.12.2016 на суму 96 657,39 грн. (Специфікація № 5) - до 28.01.2017 (включно). Тоді як фактична оплата здійснювалась за Специфікацією № 5 з 18.04.2017 по 20.04.2017;

- за видатковою накладною № 6 від 15.03.2017 на суму 1 019 136,54 грн. (Специфікація № 6) - до 14.04.2017 (включно). Тоді як фактична оплата здійснювалась за Специфікацією № 6 з 20.04.2017 по 26.06.2017;

- за видатковою накладною № 7 від 03.04.2017 на суму 978 206,12 грн. (Специфікація № 7) - до 03.05.2017 (включно); Тоді як фактична оплата здійснювалась за Специфікацією № 5 з 26.06.2017 по 23.10.2017;

Згідно з наявними у матеріалах справи банківськими виписками з рахунків (а.с. 47-79), ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» сплачувало кошти за отриману продукцію з порушенням строків встановлених п. 4.5 Договору та умовами Специфікацій, а саме:

- за Специфікацією № 1 з 18.01.2017 по 28.03.2017,

- за Специфікацією № 2 з 28.03.2017 по 05.04.2017,

- за Специфікацією № 3 з 05.04.2017 по 10.04.2017,

- за Специфікацією № 4 з 10.04.2017 по 18.04.2017,

- за Специфікацією № 5 з 18.04.2017 по 20.04.2017,

- за Специфікацією № 6 з 20.04.2017 по 26.06.2017,

- за Специфікацією № 5 з 26.06.2017 по 23.10.2017.

Враховуючи несвоєчасну оплату поставленої продукції, ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» звернулося з даним позовом до ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» та просило стягнути з останнього 158 916,68 грн. 18 % річних, 121 630,76 грн. інфляційних втрат, 236 779,41 грн. пені за загальний період з січня 2017 року по жовтень 2017 року, у зв'язку з порушенням строків оплати поставленої продукції за Договором.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначено ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи строки сплати за поставлену продукцію визначену в Специфікаціях та дати здійснення оплати поставленої продукції, відповідно до банківських виписок, судова колегія дійшла висновку про прострочення виконання покупцем свого обов'язку за Договором з своєчасної оплати отриманої продукції.

У зв'язку з простроченням виконання зобов'язання з оплати отриманої продукції продавець нарахував, з урахуванням періодів виникнення заборгованості і часткового її погашення, та просить стягнути з відповідача 236 779,41 грн. пені.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Пунктом 8.3 Договору визначено, що у випадку прострочення строків оплати за продукцію, а також порушення будь-яких інших грошових зобов'язань покупця за цим Договором, покупець сплачує на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості продукції, оплата якої була прострочена покупцем, або від загальної суми грошового зобов'язання покупця, яке було порушено покупцем.

За приписом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, з урахуванням періодів виникнення заборгованості і часткового її погашення, суд першої інстанції дійшов висновку про її часткове задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача 221 427,72 грн.

Апеляційна скарга не містить ґрунтовних доводів, які спростовують висновки суду щодо стягнення пені у розмірі 221 427,72 грн.

Також апелянт зазначає, що суд безпідставно не застосував положення ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та не зменшив розмір штрафних санкції. В обґрунтування зменшення розміру штрафних санкції ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» посилається на відсутність збитків у ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» та безпідставне збагачення останнього за його рахунок.

Судова колегія враховуючи загальну суму поставки 5 500 830,21 грн., несвоєчасність розрахунків по кожній з Специфікацій, дійшла висновку про співрозмірність, обґрунтованість суми пені, яка підлягає стягненню, та відсутності достатніх підстав для зменшення суми штрафних санкцій.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення первісних позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» на користь ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» пені у сумі 221 427,72 грн.

Стосовно вимог ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» про стягнення 121 630,76 грн. інфляційних втрат та 158 916,68 грн. 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.4 Договору визначено, якщо покупець прострочив виконання своїх грошових зобов'язань, які випливають із цього договору, він зобов'язаний на вимогу продавця, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також вісімнадцять процентів річних.

Відповідно до вимог ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, сторонами у Договорі встановлено інший розмір відсотків річних, що узгоджується з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України.

Здійснивши перевірку розрахунку, з урахуванням періодів виникнення заборгованості і часткового її погашення, суд першої інстанції дійшов висновку про її часткове задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача 144 380,44 грн. - 18 % річних, 111 611,83 грн. - інфляційних втрат.

Апеляційна скарга не містить ґрунтовних доводів, які спростовують висновки суду щодо стягнення 144 380,44 грн. - 18 % річних, 111 611,83 грн. - інфляційних втрат.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення первісних позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача 144 380,44 грн. - 18 % річних, 111 611,83 грн. - інфляційних втрат.

Стосовно зустрічних позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

За умовами п. 5.2 Договору, продавець зобов'язується викупити піддони, що позначені його логотипом, на яких здійснювалася поставка скляної продукції по даному договору і які придатні для їх подальшого використання за ціною, що вказана в специфікаціях до договору, на протязі 60 днів з дня отримання піддонів на складі продавця за адресою: 35314, Рівненська область, Рівненський район, с. Зоря, вул. Промислова, 1. Продавець має право відмовитися викупити піддони, які не відповідають вимогам цього договору. Продавець здійснює оплату за отримані піддони шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок покупця, а також має право зарахувати непогашену заборгованість за договором у рахунок оплати за такі піддони.

ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» поставило ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» піддони на суму 84 375,02 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № Б-ЗЛ000241 від 04.03.2017 на суму 53 125,00 грн.,

- № Б-ЗЛ000864 від 21.06.2017 на суму 31 250,02 грн.

Як зазначає ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО», ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» не здійснило оплати за повернуті піддони.

Враховуючи наведене, ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» звернулося із зустрічним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» заборгованість з оплати повернутих піддонів у сумі 84 375,02 грн. Крім того, у зв'язку з несплатою основної суми заборгованості позивач за зустрічним позовом нарахував та просить суд стягнути 5 983,44 грн. інфляційних втрат, 8 998,46 грн. - 18 % річних та 13 052,31 грн. пені.

Враховуючи положенням ст. 193, ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. 525, 526, 530, 599, 655, 663, 712 Цивільного кодексу України, а також п. 5.2 Договору, у ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» виник обов'язок зі сплати повернутих ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» піддонів за видатковими накладними № Б-ЗЛ000241 від 04.03.2017 та № Б-ЗЛ000864 від 21.06.2017 на загальну суму 84 375,02 грн.

Доказів оплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять, в апеляційній інстанції представником ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» розмір заборгованості не заперечувався.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» на користь ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» 84 375,02 грн. заборгованості за повернуті піддони.

Враховуючи порушення зобов'язання з оплати повернутих піддонів, ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» нарахувало та просило стягнути також 13 052,31 грн. пені, 8 998,46 грн. 18 % річних та 5 983,44 грн. інфляційних втрат.

Позивач за зустрічним позовом здійснив нарахування пені на підставі п. 8.3 Договору.

Проте, судом першої інстанції вірно встановлено, що положеннями п. 8.3 Договору визначено можливість нарахування пені за порушення грошових зобов'язань саме покупця - ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО», а не продавця - ТОВ «ЛІРІС ПРОМ».

З огляду на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога за зустрічним позовом про стягнення 13 052,31 грн. пені, нарахованої на підставі п. 8.3 Договору, задоволенню не підлягає.

Стосовно стягнення 8 998,46 грн. 18 % річних та 5 983,44 грн. інфляційних втрат слід відмітити наступне.

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» просить стягнути з ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» проценти річні у більшому розмірі (18%) ніж це передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України (3%). Підставою збільшеного розміру процентів річних ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» вказує п. 8.4 Договору.

Проте, за умовами п. 8.4 Договору відповідальність у вигляді 18% річних застосовується щодо порушення строків оплати покупцем, яким за умовами укладеного сторонами договору є ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО».

Таким чином, правомірним є нарахування 3% річних на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» на користь ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» 5 983,44 грн. інфляційних втрат та часткове задоволення зустрічних позовних вимог у частині стягнення з ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» на користь ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» 1 499,75 грн. 3% річних.

Посилання апелянта на те, що п. 8.3 та п. 8.4 Договору може застосовуватися у даному випадку до заборгованості за повернуті піддони, оскільки в цій частині правовідносин ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» виступає фактично покупцем, судовою колегією відхиляються. Незважаючи на те, що за своєю суттю ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» у правовідносинах з викупу піддонів є покупцем, у Договорі чітко визначено, що покупцем за його умовами є ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО». При цьому, за умовами розділу 5 Договору ТОВ «ЛІРІС ПРОМ» також зазначається як продавець, а не покупець.

Таким чином, наведені доводи апелянта не спростовують висновку суду.

З огляду на встановлені вище обставини, за первісним позовом підлягає стягненню 221 427,72 грн. пені, 144 380,44 грн. 18 % річних, 111 611,83 грн. інфляційних втрат. За зустрічним позовом до стягнення підлягає 84 375,02 грн. основного боргу, 1 499,75 грн. 3% річних та 5 983,44 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України судом першої інстанції обґрунтовано здійснено зустрічне зарахування вказаних сум та стягнуто різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму - ТОВ «ЛІРІС ПРОМ».

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі, апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 910/22670/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРУС-АЛКО» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 910/22670/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/22670/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.О. Мальченко

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 03.09.2018