ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" вересня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1425/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/1425/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ „МЕЛАГРЕЙН (АДРЕСА_1, 03150, код - 37147952)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, код 40081200)

про стягнення 55108,60 грн. штрафу

з підстав несвоєчасної доставки вантажу

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність;

СУТЬ СПОРУ: 13.07.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ „МЕЛАГРЕЙН звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця про стягнення штрафу на суму 55108,60 грн. за прострочення доставки вантажу.

16.07.2018 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

31.07.2018 року суд отримав відзив на позов, яким відповідач просить суд відмовити у сумі 55108,60 грн. повністю.

Також 31.07.2018 року відповідач звернувся до суду із клопотанням, про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій на 50% - до 27554,30 грн.

Відповіді на відзив позивач суду не надав.

В С Т А Н О В И В :

Протягом січня 2018 року до перевезення ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" було прийнято вантажі, вантажоодержувачем яких є ТОВ КОМПАНІЯ „МЕЛАГРЕЙН зі станцією призначення Ксенієво.

Проте, як свідчать матеріали справи та підтверджує відповідач у відзиві від 31.07.2018 року та клопотанні від 31.07.2018 року доставка вантажів прострочена.

За приписами ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 6, 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 6 квітня 1998 р. N 457, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення.

Відповідно до ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Так, за ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. За п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 41 Статуту встановлено, що залізниця зобов'язана доставити вантаж за призначенням у встановлений строк. Терміни доставки вантажу, визначені пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від N 644 від 21.11.2000р., є граничними, при перевищенні яких залізниця має сплатити штраф за прострочення в доставці. Згідно з пунктом "в" статті 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 313 ГКУ, перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі. Розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Так, ст. 116 Статуту передбачає, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Отже, на підставі наведених вимог позивачем розраховано штрафні санкції та заявлено позов про стягнення 55108,60 грн.

При цьому, суд приймає до уваги обґрунтованість клопотання відповідача про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, оскільки відповідно ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Також ч. 3 ст. 551 ЦК передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій до 35000 грн., позов в цій частині задовольнити, в решті позову відмовити, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору, виходячи із повного розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем у заяві про зменшення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства „Українська залізниця (код 40075815, 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.), в особі регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця (65012, Одеська обл., м. Одеса, Приморський район, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, код - 40081200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ „МЕЛАГРЕЙН (АДРЕСА_1, 03150, код - 37147952): 35 000 гривень штрафу та 1726 гривень 00 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 11 вересня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин