КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р. м. Київ Справа№ 910/17476/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Григораш Н.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 15.08.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 (повний текст підписано 05.12.2016)

у справі №910/17476/16 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

про стягнення 18 632 875, 20 грн.

В судовому засіданні 15.08.2018 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 Спільне підприємство "Полтавська газонафтова компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" про стягнення 18 640 393,46 грн. заборгованості за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, в тому числі: заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 14 955 000,00 грн., штраф у розмірі 1 495 600,00 грн., пеня в розмірі 1 991 188,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 26 376,79 грн. та 3 % річних в розмірі 172 328,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати отриманого за період з березня по червень 2016 року товару, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати отриманого товару у розмірі 14 955 000,00 грн., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано штраф у розмірі 1 495 600,00 грн., пеню в розмірі 1 991 188,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 26 376,79 грн. та 3 % річних в розмірі 172 328,28 грн.

18.10.2016 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заява про долучення документів до матеріалів справи та заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 955 001,00 грн., пеню в розмірі 1 991 188,00 грн., штраф в розмірі 1 475 500,10 грн., 3 % річних у розмірі 172 328,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 18 858,43 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на користь Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" заборгованість у розмірі 14 955 001,00 грн., штраф у розмірі 1 475 500,10 грн., 3 % річних у розмірі 172 328,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 18 858,43 грн., та 186 611,16 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові, призначити у справі судову експертизу якості природного газу.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального (ст. 678 ЦК України, ст. 268 ГК України) та процесуального права, не задовольнивши клопотання відповідача про витребування доказів та призначення експертизи, позбавив відповідача можливості довести неналежну якість природного газу, поставленого позивачем.

На переконання апелянта, СП «Полтавська газонафтова компанія», відповідно до сертифікатів якості газу, як продавець знало про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі - продажу, тому відповідно до ч. 2 ст. 688 ЦК України не має права посилатись на наслідки невиконання покупцем цього обов'язку, встановлені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вищенаведеного, на думку апелянта, відповідач мав право не проводити розрахунок за природний газ, придбаний в березні - червні 2016 року, так як він не відповідав належній якості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідач передчасно заявляє про свої претензії щодо якості придбаного ним природного газу та не подає суду доказів понесення ним збитків через постачання неякісного газу.

Зазначає, що в жодному з актів приймання - передачі природного газу, підписаному між сторонами в рамках договору, пункт навантаження продукції не позначений, що дає підстави стверджувати, що природний газ, поставлений позивачем та прийнятий відповідачем у віртуальній точці ГТС, відтак проведення відбору зразків для проведення експертизи за клопотанням відповідача є технічно неможливим.

Вказує, що судом було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення експертизи щодо визначення відповідності фізико - хімічних показників природного газу, який видобувається та подається на точках входу в газотранспортну систему України позивачем, вимогам якості, визначеним Кодексом газотранспортної системи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу відповідача 08.12.2016 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 08.02.2017.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 08.02.2017 згідно ст. 69 ГПК України строк розгляду спору продовжено, у відповідності до ст. 77 ГПК України у справі оголошено перерву на 15.02.2017.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 призначено судову експертизу якості природного газу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження по справі №910/17476/16 до повернення до Київського апеляційного господарського суду матеріалів справи з висновком судової економічної експертизи у даній справі.

05.05.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання експертів КНДІСЕ про уточнення питань та надання матеріалів для проведення експертизи №3949/17-53/3950/17-34 призначеної у даній справі, погодження проведення експертизи у строк, що перевищує 90 календарних днів та пропозиція залучення до проведення призначеної судової експертизи фахівців ДП "Укрметртестстандарт", оскільки у КНДІСЕ відсутні технічні можливості визначення фактичних показників якості природного газу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 поновлено апеляційне провадження у справі, розгляд клопотання експертів призначено на 24.05.2017, зобов'язано учасників апеляційного провадження надати суду письмові пояснення щодо обставин, викладених у клопотанні експертів та супровідному листі КНДІСЕ від 27.04.2017 №3949/17-53/3950/17-34.

25.05.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача, у яких зазначено, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" не заперечує проти перевищення терміну проведення експертизи понад 90 календарних днів та залучення фахівців ДП "Укрметртестстандарт" до проведення судової експертизи. Також зазначено, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" не володіє інформацією щодо збереження проб природного газу, відібраних у березні-червні 2016. Тому, якщо такі проби збережені то вони підлягають дослідженню разом з результатами проведених раніше досліджень фізико-хімічних показників природного газу, що наведені у відповідних сертифікатах якості газу, які містяться у матеріалах справи, а якщо такі проби не були збережені та можливість їх дослідження відсутня, то дослідженню підлягають проби природного газу, які будуть відібрані на точках входу в газотранспортну систему СП "Полтавська газонафтова компанія" та надіслані експертам для лабораторного дослідження, та результати проведених раніше досліджень фізико-хамічних показників природного газу, що наведені у відповідних сертифікатах якості газу, які містяться в матеріалах справи.

01.06.2017 до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на клопотання експертів, у яких останній зазначає, що фізично відібрати проби природного газу, який був поставлений позивачем відповідачу у березні-червні 2016 на даний час неможливо. Проби природного газу, що відбирались в цей період для проведення лабораторних досліджень не зберігаються на підприємстві позивача, ні в інших установах. Вважає, що дослідження якості природного газу за відповідний період може бути проведено виключно за наявними у матеріалах справи доказами, залучення фахівців ДП "Укрметстандарт" для проведення експертного дослідження в рамках даної справи вважає недоцільним.

12.06.2017 до Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що у зв'язку з тим, що проби природного газу за спірний період не зберігаються ні на підприємстві позивача, ні в інших установах, то експертному дослідженню підлягають фактичні показники якості проб природного газу, що будуть відібрані в точках, у яких відповідно до п. 1.2 договору на поставку природного газу №171203 від 17.12.2015, укладеного між позивачем та відповідачем, відбувається приймання-передача природного газу.

Під час розгляду клопотань експертів в суді апеляційної інстанції відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався, у справі оголошувалась перерва, останній раз на 14.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 клопотання експертів щодо уточнення змісту питань для проведення експертизи у справі № 910/17476/16 задоволено, залучено до проведення експертизи у справі №910/17476/16 спеціалістів Державне підприємство "Укрметртестстандарт", уточнено зміст та обсяг досліджень у питанні щодо "визначення вартості поставленого СП "Полтавська газонафтова компанія" природного газу в березні, квітні, травні та червні 2016 ТОВ "Нафтогаз-Альянс" з урахуванням даних, визначених експертизою на відповідність якості природного газу вимогам Кодексу газотранспортної системи", уточнивши, що дослідження слід проводити за наявними матеріалами справи, погоджено проведення експертизи у справі №910/17476/16 у строк, що перевищує 90 календарних днів, апеляційне провадження по справі №910/17476/16 зупинено до повернення до Київського апеляційного господарського суду матеріалів справи з висновком експертизи.

30.03.2018 до Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист № 3949/17-53/3950/17-34 від 27.03.2018 з матеріалами справи та висновком експертів за результатами проведення комплексної судової експертизи речовин, матеріалів і виробів і товарознавчої експертизи №3949/17-53/3950/17-34 від 27.03.2018.

30.03.2018 до Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 у справі №910/17476/16 поновлено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.04.2018.

20.04.2018 до Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо висновку експертів.

24.04.2018 до Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "Експерт-Стандарт" надійшла касаційна скарга на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 у справі №910/17476/16.

25.04.2018 до Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли доповнення до клопотання про призначення повторної судової експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 апеляційне провадження у даній справі №910/17476/16 зупинено до перегляду Верховним Судом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-Стандарт" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт-Стандарт" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 у справі №910/17476/16 повернуто скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2018 після надходження матеріалів справи з Верховного Суду, поновлено апеляційне провадження у справі № 910/17476/16, розгляд справи призначено на 25.07.2018.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018, у зв'язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, вирішено розпочати розгляд справи по суті заново.

24.07.2018 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про призначення повторної судової експертизи у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 у справі №910/17476/16 оголошено перерву у справі №910/17476/16 до 07.08.2018 у зв'язку з відкладенням розгляду заявленого відповідачем клопотання про призначення повторної судової експертизи.

Після розгляду в судовому засіданні 07.08.2018 вказаного клопотання та відмови у його задоволенні, представник відповідача подав суду заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю. у справі №910/17476/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 визнано необґрунтованою подану заяву про відвід колегії суддів та передано матеріали справи для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Одночасно визначено, що наступне судове засідання відбудеться 15.08.2018.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2018 заяву ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Скрипки І.М., суддів Гончарова С.А., Шаптали Є.Ю. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді Сотніков С.В., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 у справі №910/17476/16 колегією суддів у визначеному складі відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" у задоволенні заяви про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Скрипки І.М., суддів: Гончарова С.А., Шаптали Є.Ю. від розгляду справи № 910/17476/16.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.08.2018 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові, призначити у справі повторну судову експертизу якості природного газу.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.08.2018 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін, клопотання про призначення повторної судової експертизи

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.08.2018 вирішення питання щодо задоволення або відмови у задоволенні апеляційної скарги залишив на розсуд суду.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.12.2015 між Спільним підприємством "Полтавська газонафтова компанія" (продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (покупець за договором) укладено договір на поставку природного газу № 171203, відповідно до умов якого продавець постачає покупцю газ протягом періоду з 01.01.2016 по 31.12.2016 включно, а покупець приймає газ у продавця і сплачує вартість газу, як визначено даним договором.

Відповідно до пункту 10.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами всіх обов'язків за цим договором.

Згідно з пунктом 3.2 договору обсяг газу, що поставляється продавцем покупцеві за цим договором у кожному календарному місяці визначається у додатковій угоді, що укладається між сторонами не пізніше 20-го числа місяця, що передує місяцю поставки.

Обсяг газу, що поставляється згідно договору, засвідчується в акті поставки газу, що підписується сторонами (пункт 3.5 договору).

У відповідності до пунктів 3.7 та 3.8 договору сторони погодили, що якість газу, що постачається згідно договору, має відповідати ГОСТу 5542-87 "Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия". Визначення якості проводиться відповідно до загальної практики в нафтогазовій промисловості України. Параметри газу, який постачається мають відповідати параметрам газу, що знаходиться в системі газопроводів України.

Пунктом 3.10 договору сторони погодили, що акт поставки газу складається і підписується продавцем і покупцем на підставі фактичного балансу розподілу природного газу продавця в НАК "Нафтогаз України" та ЦДД ПАТ "Укртрансгаз" не пізніше 8 календарних днів після завершення відповідного місяця поставки газу. Продавець і покупець підписують акт поставки газу в двох примірниках, який датується останнім днем місяця поставки.

Відповідно до пункту 3.13 договору газ вважається належним чином поставленим продавцем і прийнятим покупцем після підписання сторонами акту поставки газу.

Згідно з пунктом 5.1 договору всі платежі за цим договором здійснюються покупцем продавцеві в національній грошовій одиниці України на розрахунковий банківський рахунок продавця, вказаний у статті 11 цього договору, або на будь-який інший розрахунковий рахунок в Україні, про реквізити якого продавець зобов'язаний своєчасно повідомити покупця, з описом платежу: "Оплата за газ, поставлений у місяці 20.. р. згідно договору від _ 20 року і рахунку-фактури №_ від покупець зобов'язаний сплатити суму, виставлену у рахунку-фактурі, у повному обсязі на розрахунковий банківський рахунок продавця.

Продавець надає покупцю рахунок-фактуру по факсу і електронній пошті, які вказані у статті 11 цього договору для здійснення передплати місячного обсягу газу по 21 число місяця включно, що передує місяцю поставки. Покупець здійснює стовідсоткову передплату місячного обсягу газу, якщо інше не передбачено додатковою угодою до цього договору, протягом трьох банківських днів з дня одержання від продавця рахунку-фактури але не пізніше 24 числа місяця включно, що передує місяцю поставки.

Додатковими угодами № 1 від 17.12.2015, № 2 від 18.01.2016 та № 3 від 18.02.2016 до договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 сторони погодили: постачання газу в січні 2016 в об'ємі 6 000 000 м3 ціна якого складає 6 720,00 грн. без ПДВ за 1000 м3 зі здійснення стовідсоткової оплати обсягу газу до 17.02.2016 включно; постачання газу в лютому 2016 в об'ємі 5 000 000 м3 ціна якого складає 6 600,00 грн. без ПДВ за 1000 м3 зі здійснення стовідсоткової оплати обсягу газу до 30.03.2016 включно; постачання газу в березні 2016 в об'ємі 3 000 000 м3 ціна якого складає 6 540,00 грн. без ПДВ за 1000 м3 зі здійснення стовідсоткової оплати обсягу газу до 22.04.2016 включно.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 позивачем протягом березня - червня 2016 було передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 105 190 002,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016 та від 30.06.2016, накладними № 82 від 31.0.2016 на суму 40 320 000,00 грн., № 244 від 31.03.2016 на суму 19 620 000,00 грн., № 330 від 30.04.2016 на суму 6 660 000,00 грн., № 449 від 31.05.2016 на суму 2 850 000,00 грн. та № 538 від 30.06.2016 на суму 1 400 001,00 грн., а також виставленими позивачем рахунками-фактурами № 429 від 24.12.2015, № 440 від 20.01.2016, № 450 від 18.02.2016, № 470 від 18.03.2016, № 477 від 21.04.2016, № 503 від 20.05.2016.

У зв'язку з не підписанням між сторонами додаткових угод до договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 щодо обсягу та вартості постачання природного газу протягом березня - червня 2016, у правовідносинах з постачання природного газу за квітень-червень 2016 сторони керувалися положеннями договору та чинного законодавства. Ціна газу визначена рахунками-фактурами, актами приймання-передачі природного газу та накладними, строк оплати визначається у відповідності до пункту 5.2 договору.

Судом встановлено, що покупець в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з повної та своєчасної оплати, поставленого позивачем товару, у зв'язку з чим в останнього, станом на день подання позову, виникла заборгованість перед постачальником за отриманий за період з березня по червень 2016 природний газ у розмірі 14 955 001,00 грн., що не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати отриманого природного газу на суму 14 955 001,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб'єктами господарювання товарів не господарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм ч.ч. 1, 2 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Фактично доводи апеляційної скарги зводились до того, що у справі необхідно було призначити судову експертизу якості поставленого газу і відповідно застосувати іншу ціну газу, визначену за результатами такої експертизи.

Щодо доводів апелянта про те, що природний газ, який СП «Полтавська газонафтова компанія» подає в газотранспортну систему України та відповідно був проданий ТОВ «Нафтогаз - Альянс» не відповідає вимогам, визначеним в Кодексі ГТС, колегія зазначає наступне.

Відповідно до висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз №3949/17-53/3950/17-34 від 27.03.2018 за результатами проведення комплексної судової експертизи речовин, матеріалів і виробів товарознавчої експертизи встановлено:

1. Фізико-хімічні показники якості природного газу, поставленого СП «Полтавська газонафтова компанія» в березні, квітні, травні та червні 2016 місто відбору УППНГ Єлізаветівка відповідають вимогам Кодексу газотранспортної системи. Фізико-хімічні показники якості природного газу, поставленого СП «Полтавська газонафтова компанія» в березні, квітні, травні та червні 2016 місто відбору ПВВГ «Союз» за показниками вмісту метану (С1), мол. % (середній - 87,889 при нормі - не менше 90) та вміст етану (С2) (середній - 8,639 при нормі - не більше 7), мол. % не відповідають вимогам Кодексу газотранспортної системи, за іншими показниками відповідають вимогам Кодексу газотранспортної системи.

2. Вартість поставленого СП «Полтавська газонафтова компанія» в березні, квітні, травні та червні 2016 ТОВ «Нафтогаз-Альянс» з урахуванням даних, визначених експертизою на відповідність якості природного газу вимогам Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 складала:

У березні 2016 - 21 285 840,00 грн. з урахуванням ПДВ;

У квітні 2016 - 6 946 048,00 грн. з урахуванням ПДВ;

У травні 2016 - 3 239 104,00 грн. з урахуванням ПДВ;

У червні 2016 - 1 669 372,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Крім того, на 8 стор. Висновку судовий експерт Д.М. Зайцев зазначив, що пунктом 6 ухвали суду про призначення судової експертизи зазначено: «Повідомити експерта про те, що у разі встановлення фактів під час проведення експертизи, що мають значення для справи, але щодо яких не було постановлено запитань, експерт, відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, може висловити свою думку з цих питань в експертному висновку».

Далі експерт вказав, що в Україні якість природного газу (точніше його фізико-хімічні показники), що постачається споживачам, повинна відповідати чинному стандарту ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия». Аналізуючи показники якості природного газу, що наведені у наданих документах та вимоги ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия» встановлено, що природний газ, переданий СП «Полтавська газонафтова компанія» через УППНГ Єлізаветівське та ПВВГ «Союз» в березні, квітні, травні та червні 2016 за всіма показниками відповідає вимогам ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально- бытового назначения. Технические условия».

У відповідності до позовної заяви та доданих до неї накладних, актів приймання-передачі, вартість природного газу, поставленого на користь ТОВ «Нафтогаз-Альянс» становила:

У березні 2016 - 19 620 000,00 грн. з урахуванням ПДВ;

У квітні 2016 - 6 600 000,00 грн. з урахуванням ПДВ;

У травні 2016 - 2 850 000,00 грн. з урахуванням ПДВ;

У червні 2016 - 1 400 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Таким чином, вартість природного газу, визначена за результатами судової експертизи, проведеної КНДІСЕ, є на 2 670 364,00 грн. вищою, ніж вартість газу, заявлена у позові.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо меншої вартості природного газу, поставленого відповідачу, ніж зазначена у позові, спростовуються висновками експертизи, проведеної за клопотанням відповідача.

Крім того, у відповідності до норм Кодексу Газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015, претензії щодо якості природного газу завантаженого до газотранспортної системи (ГТС) вправі пред'являти оператор системи, а не кінцевий споживач.

За подання до ГТС природного газу, що за фізико - хімічними показниками (ФХП) не відповідає вимогам Кодексу, передбачено стягнення додаткової плати від суб'єкта, який подав у ГТС неякісний газ. Згідно з положеннями п.1 ст. 5 розділу ІІІ Кодексу ГТС претензії щодо якості та кількості поставленого газу мають бути заявлені протягом п'яти днів - до оператора ГТС.

Згідно матеріалів справи ПАТ «Укртрансгаз» з вищезазначеними претензіями до СП «Полтавська газонафтова компанія», відносно завантаженого до ГТС у березні, квітні, травні 2016 природного газу, не зверталось.

Крім того, природний газ, завантажений у вказані періоди до ГТС був повністю розподілений на кінцевих споживачів та спожитий, що підтверджується номінаціями про розподіл газу у відповідних періодах.

Позивач вважає, що посередник (відповідач), що перепродав кінцевим споживачам природний газ, придбаний у позивача у березні - червні 2016, одержав прибуток від провадження господарської діяльності, але розрахунок з позивачем за поставлений йому природний газ, - не провів.

Відповідь експерта на друге питання повністю підтверджує доводи позивача та спростовує аргументи відповідача. Відмінність фізико - хімічних показників природного газу, що поставлений до ГТС України СП «Полтавська газонафтова компанія» у точці приєднання ПВВГ «Союз» в березні, квітні, травні та червні 2016 від норм встановлених Кодексом ГТС, не вплинула на ціну природного газу в бік його зниження. Навпаки, експертом було зроблено висновок про заниження продавцем (СП «ПГНК») ціни продажу природного газу у відповідних періодах.

Щодо клопотання відповідача про призначення повторної судової експертизи у справі, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

ТОВ «Нафтогаз - Альянс» у своєму клопотанні вказує на те, що висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи, зокрема Договору № 171203 від 17.12.2015, поясненням відповідача, клопотанням про призначення експертизи, ухвалі про призначення експертизи, поясненням позивача, відзиву на позовну заяву. Підставою для такого твердження, на думку відповідача, є те, що судовий експерт зазначив у висновку, що в Україні якість природного газу (точніше його фізико - хімічні показники), що постачається споживачам, повинна відповідати чинному стандарту ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия». ТОВ «Нафтогаз - Альянс» вважає, що вказаний ГОСТ 5542-87 розповсюджує свою дію на відносини між постачальниками та споживачами природного газу, в той же час ТОВ «Нафтогаз - Альянс» є оптовим покупцем, який отримував природний газ від оптового продавця на вході в газотранспортну систему, тому на ці відносини щодо якості природного газу розповсюджується виключно вимоги Кодексу газотранспортної системи, а ГОСТ 5542-87 до відносин між СП «Полтавська газонафтова компанія» та ТОВ «Нафтогаз - Альянс» не застосовується.

По - перше, сторони Договору № 171203 від 17.12.2015 в п. 3.7 передбачили, що якість Газу, що постачається згідно Договору, має відповідати ГОСТу 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия». Тобто позивач та відповідач прямо передбачили в своєму договорі поширення стандартів якості газу згідно ГОСТ 5542-87 на правовідносини, що виникли з Договору на поставку природного газу № 171203.

По - друге, в преамбулі ГОСТу 5542-87 прямо передбачається, що дійсний стандарт поширюється на природні горючі гази, призначені у якості сировини та палива для промислового та комунально-побутового використання. Тобто застосування вказаного ГОСТу не ставиться у залежність від того, чи газ поставляється на користь оптового покупця, чи кінцевого споживача.

По - третє, відповідач, намагаючись довести неможливість застосування ГОСТу 5542-87 до спірних правовідносин, застосовує термінологію, що вживається в Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015. Проте такі намагання є неприйнятними, адже ГОСТ 5542-87 був введений в дію з 01.01.1988, тобто за 28 років до прийняття вищевказаного Закону.

По - четверте, припущення ТОВ «Нафтогаз-Альянс» про те, що існують одні стандарти якості природного газу для оптових покупців та продавців і зовсім інші - для споживачів, не відповідає дійсності, оскільки є очевидним, що кінцевим отримувачем природного газу, придбаного оптовим покупцем, є саме споживач.

Крім того, у відповіді на перше питання судовий експерт взагалі не посилається на ГОСТ 5542-87, а отже правові підстави для призначення повторної судової експертизи відсутні.

ТОВ «Нафтогаз-Альянс» в своєму клопотанні про призначення повторної судової експертизи зазначає, що при наданні відповіді на друге питання експерт повинен був визначити вартість природного газу, виходячи з його вартості, вказаної в Договорі № 171203 від 17.12.2015 р. та його неналежної якості, що передбачає зменшення цієї ціни. Всупереч ухвали суду експертом у відповіді на друге питання на сторінці 12 висновку зазначено, що буде визначатися ринкова вартість природного газу для промислових споживачів.

Але, в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 про призначення експертизи нічого не вказується про те, що повинна бути визначена не ринкова вартість природного газу або вона повинна бути визначена виходячи з його вартості, вказаної в Договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до п. 1 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), Національний стандарт № 1 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно з п. 11 Національного стандарту №1 оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна. Вибір бази оцінки залежить від мети, з якою проводиться оцінка майна, його особливостей, а також нормативних вимог. У разі коли у нормативно- правових актах з оцінки майна, договорі на проведення оцінки майна або ухвалі суду не зазначається вид вартості, який повинен бути визначений у результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Таким чином, експертом правомірно визначалася саме ринкова вартість природного газу, що повністю відповідає Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національному стандарту № 1.

ТОВ «Нафтогаз Альянс» в своєму клопотанні зазначає, що в порушення приписів Національного стандарту № 1 експерт використав ціни для споживачів, а не для оптових продавців та покупців.

В даному випадку слід зазначити, що в Національному стандарті № 1 нічого не згадується ані про споживачів, ані про оптових продавців природного газу, у зв'язку з чим всі твердження Відповідача про нібито порушення експертом Національного стандарту № 1 є безпідставними.

У висновку експертів (14 аркуш) експерт взяв ціну 1 000 м3 природного газу НАК «Нафтогаз України», відпускний рівень цін на природний газ для промислових споживачів на території України та дані Української універсальної біржі та вирахував з цих трьох показників середню вартість 1 000 м3 природного газу за кожний місяць.

Таким чином, твердження відповідача про те, що судовий експерт використовував лише ціни для споживачів спростовується текстом самого висновку експертів.

ТОВ «Нафтогаз-Альянс» вказує у клопотанні, що у висновку експертом визначена вартість природного газу, що постачалася Позивачем, вище ніж вказана в Договорі № 171203 від 17.12.2015. Природний газ, якість якого не відповідає вимогам якості, має вартість нижчу ніж вказана в Договорі, а не вищу.

Але, в даному випадку судовий експерт, відповідаючи на друге питання, поставлене судом перед експертизою, визначав саме ринкову вартість природного газу. У зв'язку з цим, ринкова вартість зовсім не обов'язково повинна відповідати ціні, яка визначена в Договорі № 171203, і може відрізнятися від ціни, визначеної в конкретному договору в той чи інший бік.

У відповідності до ч. 2 ст. 107 ГПК України за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Згідно з п. 15.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судовій експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою. Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить правових підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення повторної експертизи у справі.

Крім того, 10.08.2018 до Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача на підставі ч. 4 ст. 69 ГПК України надійшло клопотання про виклик експерта Головіну Інну Георгіївну для роз'яснення свого висновку щодо визначення вартості поставленого СП «Полтавська газонафтова компанія» природного газу в березні, квітні, травні та червні 2016 року ТОВ «Нафтогаз - Альянс» з урахуванням даних, визначених експертизою на відповідність якості природного газу вимогам Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015.

Відповідно до ч. 5 ст. 98 ГПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Згідно із ч. 4 ст. 69 ГПК України експерт зобов'язаний з'явитися до суду за його викликом та роз'яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи. За відсутності заперечень учасників справи експерт може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Вказане клопотання, підстави якого аналогічні клопотанню відповідача про призначення повторної судової експертизи колегією суддів залишено без задоволення з підстав його необґрунтованості.

Виходячи з норм ГПК України, виклик судового експерта є правом суду, а не обов'язком.

Доводи відповідача щодо виклику експерта зводяться до заперечень відповідача висновку експертизи без належних обґрунтувань необхідності у виклику експерта, без зазначення переліку питань, що підлягають з'ясуванню під час участі судового експерта в судовому засіданні.

Вказане клопотання, підстави якого аналогічні клопотанню відповідача про призначення повторної експертизи, колегією суддів залишено без задоволення з підстав його необгрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам (частини 4 статті 673 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Приписами частини 2 статті 678 ЦК України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом (частина 4 статті 678 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили (частина 2 статті 679 Цивільного кодексу України).

Частиною 7 статті 269 ГК України передбачено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Заперечень щодо факту поставки товару (природного газу) за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016 та від 30.06.2016 відповідачем не надано. Крім того вказані акти були підписані відповідачем без зауважень щодо кількості, якості товару та інших умов поставки.

Доказів пред'явлення відповідачем претензій позивачу щодо якості поставленого товару (природного газу) в період поставки, а також нарахування відповідачем штрафу за поставку товару неналежної якості суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що наданий відповідачем сертифікат якості газу № 12476 від 28.07.2016 не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу постачання позивачем природного газу неналежної якості у період з березня по червень 2016, оскільки відбір газу для дослідження було здійснено 28.07.2016, тоді як у відповідача обліковується заборгованість за прийняти газ у період з березня по червень 2016.

Враховуючи обставини справи, досліджені належні та допустимі докази, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14 955 001,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, позивачем нараховано штраф у розмірі 1 475 500,10 грн., пеню в розмірі 1 991 188,00 грн., 3 % річних у розмірі 172 328,28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 18 858,43 грн., за загальний період прострочення з 23.04.2016 по 01.09.2016.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

З огляду на вищевикладене та у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів того, що між сторонами існувала письмова угода щодо нарахування пені за порушення строку оплати природного газу за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 991 188,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.3 договору сторони погодили, що у разі відмови покупця прийняти газ або оплатити газ згідно договору, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 10 % від вартості неприйнятого газу або штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого газу. Виплата штрафу покупцем здійснюється переказом грошових коштів на р/р продавця протягом 10 банківських днів з моменту одержання вимоги про оплату від продавця.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та відсотків річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування штрафу) відповідно до пункту 6.3. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 ЦК України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Апеляційний суд, перевіривши надані позивачем розрахунки індексу інфляції та 3 % річних за спірний період, погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого газу за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1 475 500,10 грн., 3 % річних у розмірі 172 328,28 грн. та інфляційних втрат в розмірі 18 858,43 грн., нарахованих за загальний період прострочення з 23.04.2016 по 01.09.2016, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Доводи позивача та третьої особи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 у справі №910/17476/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17476/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала