ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2018 р. м. Київ Справа № 911/938/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства «Райс-Рімбекс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ОСОБА_1»

прo стягнення 26 800,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю секретаря судового засідання Абраменко М.К.

За участю представників:

Позивача: не зявився

Відповідача: не зявився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Приватного підприємства «Райс-Рімбекс» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ОСОБА_1» (надалі відповідач) прo стягнення 26 800,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.06.2018 року відкрито провадження у справі № 911/938/18, підготовче засідання призначено на 19.06.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2018 року відкладено підготовче засідання на 17.07.2018 року.

До канцелярії суду 11.07.2018 року позивачем подано клопотання б/н від 09.07.2018 року про розгляд справи № 911/938/18 без участі представника позивача.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 17.07.2018 року не зявився. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 17.07.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 17.07.2018 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 02.08.2018 року.

В судове засіданні 02.08.2018 року позивач не зявився, надіслав до суду заяву від 30.07.2018 року, б/н про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання 02.08.2018 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 02.08.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 19.07.2016 року Приватним підприємством «Райс-Рімбекс» з власного рахунку (р/р 5944 в ПАТ «Креді ОСОБА_2», МФО 300614) помилково та безпідставно перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД АГРО ПЛЮС» (р/р 9993 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 321842) грошові кошти в сумі 26800,00 грн., що підтверджується копією відповідного платіжного доручення № 120 від 19.07.2016 року.

Призначенням платежу вказано рахунок № 3049 від 18.07.2016 року про оплату автошин, який фактично ніколи на адресу ПП «Райс-Рімбекс» Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД АГРО ПЛЮС» не виставлявся та відповідно оплаті не підлягав.

Між Приватним підприємством «Райс-Рімбекс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД АГРО ПЛЮС» відсутні будь-які господарські зобовязання та жодних договорів про постачання автошин не укладалося.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД АГРО ПЛЮС» не здійснювало поставку на адресу ПП «Райс-Рімбекс» будь-якого товару, відповідні документи на постачання товару та його приймання-передачу не складались та не підписувались.

Як зазначає позивач, між сторонами відсутні будь-які господарські відновини з приводу спірної поставки, за яку безпідставно перераховані кошти.

У звязку з чим, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно отримано спірні кошти в сумі 26800,00 грн. і відповідач протиправно їх утримує та не повертає позивачу.

07.03.2018 року на адресу відповідача рекомендованим листом з описом вкладення (Р № 852) було надіслано претензію № 1 від 07.03.2018 року з вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів. Претензія вручена представнику відповідача 15.03.2018 року, однак, залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку від 21.01.2004 № 22, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу ст. 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов'язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов'язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто, позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження спірного майна відповідачем, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Системний аналіз вищезазначених положень законодавства України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно (кошти).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.09.2016 у справі № 6-122цс14.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов'язання передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов'язаннях.

Як встановлено судом, 19.07.2016 року Приватним підприємством «Райс-Рімбекс» помилково перераховано за платіжним дорученням № 120 від 19.07.2016 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД АГРО ПЛЮС» грошові кошти в сумі 26800,00 грн. з призначенням платежу: рахунок № 3049 від 18.07.2016 року про оплату автошин, який на адресу ПП «Райс-Рімбекс» Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД АГРО ПЛЮС» не виставлявся, позивачем товар у відповідача не замовлявся та не отримувався.

Також, судом встановлено, що відповідачем спірні кошти отримано і не повернуто на вимогу позивача.

Наведені обставини відповідачем в ході розгляду спору не заперечені та не спростовані.

Таким чином, в ході розгляду спору не встановлено, а матеріали справи не містять, доказів укладення між сторонами жодного правочину чи вчинення дій (досягнення взаємних домовленостей чи прийняття виконання в натурі), які є достатньою підставою для здійснення платежу.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що спірні грошові кошти у сумі 26800,00 грн. є отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з огляду на доведеність позивачем безпідставності отримання відповідачем грошових коштів, а також враховуючи те, що відповідач доводів позивача не спростував, доказів поставки товару не надав, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 26800,00 грн. безпідставно перерахованих коштів.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Райс-Рімбекс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ОСОБА_1» прo стягнення 26 800,00 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД АГРО ПЛЮС» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 55, ) на користь Приватного підприємства «РАЙС-РІМБЕКС» (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Залізнична, буд. 44-А, ) 26800,00 грн. безпідставно одержаних грошових коштів та 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик