номер провадження справи 17/53/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

20.08.2018 Справа № 908/990/18

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л., при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В., розглянувши матеріали справи № 908/990/18

за позовною заявою: приватного підприємства "Пастораль"

юридична адреса: 43000, м. Луцьк, вул. Індустріальна, 8

поштова адреса: 43024, м. Луцьк, вул. Олеся Гончара, 3, оф. 105

до відповідача: фізичної особи-підприємця Семененко Андрія Миколайовича, 69083, АДРЕСА_1

про стягнення 48 186,09 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

25.05.18 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява директора ПП "Пастораль" ОСОБА_2 від 16.05.18 про стягнення з фізичної особи-підприємця Семененко Андрія Миколайовича (далі ФОП Семененко А.М.) 48 186,09 грн. заборгованості за послуги з перевезення вантажу згідно заявки від 14.09.17 № 14-2/09/17, з якої: 44 024,25 грн. - основний борг, 3 362,17 грн. - інфляційних витрат та 799,67 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 11, 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст. 611, ч. 2 ст. 625, ст. ст. 629, 909 ЦК України, ст. 193 ГК України, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.56 та ст. ст. 4, 5, 46, 162, 164 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.18 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Корсун В.Л.

Ухвалою від 30.05.18 по справі № 908/990/18 позовну заяву ПП "Пастораль" від 16.05.18 залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

15.06.18 до суду надійшла заява від 11.06.18 про усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи, що недоліки позовної заяви про які зазначено в ухвалі від 30.05.18 позивачем усунуто у встановлений строк ухвалою від 20.06.18 судом відкрито провадження у справі № 908/990/18 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 16.07.18.

09.07.18 до суду надійшла заява від 04.07.18 за підписом представника ПП "Пастораль" ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 16.07.18 судом відмовлено у задоволенні заяви представника ПП "Пастораль" ОСОБА_3 від 04.07.18 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалами суду від 16.07.18 та від 07.08.18 розгляд справи відкладався на 07.08.18 та на 20.08.18 відповідно.

Представники сторін в судові засідання по даній справі, у т.ч. призначене на 20.08.18, жодного разу не з'явились.

17.08.18 на електрону пошту суду від ПП "Пастораль" надійшла заява від 17.08.18 про розгляд справи № 908/990/18 без представника ПП "Пастораль".

Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не надав (не надіслав).

Про дату, місце та час судового засідання відповідача повідомлено належним чином, а саме шляхом направлення за місцем проживання (місцезнаходження) ФОП Семененко Андрія Миколайовича (станом на час надходження позову до суду), яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних, осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (69083, АДРЕСА_1) копії всіх ухвал суду по цій справі.

Однак, копії ухвал від 20.06.18 (про відкриття провадження у справі) та від 16.07.18 (про відкладення розгляду справи), які були надіслані за місцем проживання (місцезнаходження) відповідача повернулись на адресу суду із відміткою відповідного територіального відділенні поштового зв'язку про причину повернення у вигляді «за закінченням терміну».

Станом на 20.08.18 підприємством поштового зв'язку не повернуто на адресу суду копії ухвали від 07.08.18 про відкладення розгляду справи, яка надіслана 09.08.18 судом на адресу відповідача, чи відповідно повідомлення про вручення відповідачу екземпляру зазначеної ухвали.

Таким чином, судом дотримано положення частин 2-4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) та ч. 5 ст. 242 ГПК України щодо повідомлення позивача та відповідача про дату, час і місце судового засідання та вчинення відповідної процесуальної дії.

Поряд з цим, про обізнаність відповідача про знаходження на розгляді в господарському суді Запорізької області справи № 908/990/18 (головуючий суддя Корсун В.Л.) за позовом ПП «Пастораль» з вимогами до ФОП Семененко А.М. про стягнення 48 186,09 грн. свідчить наявне в матеріалах цієї справи клопотання від 26.07.18 представника відповідача - адвоката Шкабуро О.В. (т.1, арк. с. 56) та особистий підпис вказаного представника про те, що він 30.07.18 ознайомився з матеріалами цієї господарської справи та зробив необхідні фотокопії документів.

Вказане вище свідчить про обізнаність відповідача про розгляд цієї справи та про встановлені в ухвалі від 20.06.18 у справі № 908/990/18 строки подання до суду, зокрема, відзиву на позовну заяву.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України закріплено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності позивача та відповідача (їх представників) за наявними у матеріалах справи документами (доказами).

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

14.09.17 між ФОП Семененко Андрієм Миколайовичем (Замовник) та ПП "Пастораль" (Перевізник) підписано заявку № 14-2/09/17 на перевезення вантажу автомобільним транспортом (далі заявка) відповідно до умов якої (п. 1.1) Відправник надає вантаж для перевезення, здійснює організацію завантаження/розвантаження, а Перевізник приймає на себе зобов'язання по перевезенню вантажу, надає для цього відповідний рухомий склад, придатний для заявленого вантажу (т.1, арк. справи 12).

У п. 1.3. заявки сторонами погоджено умови перевезення, зокрема, визначено:

- маршрут: Україна - Нідерланди;

- адресу завантаження: 19.09.17 09:00 м. Львів;

- дата та адресу замитнення: 20.09.17 12:00 м. Луцьк вул. Ровенська, 4;

- дату розвантаження: 25.09.17 09:00 Нідерланди;

- контактну особу на замитненні: номер телефону, ОСОБА_2;

- адресу розмитнення, розвантаження та контактну особа: АДРЕСА_2, номер телефону, ОСОБА_4;

- контактну особа перевізника: номер телефону, ОСОБА_4;

- найменування вантажу, параметри: брухт на основі нержавіючої сталі, навалом 22,500 т;

- вартість перевезення, умови оплати: 1400 євро по безготівковому розрахунку, згідно рахунку-фактури, після вивантаження на протязі 10-ти днів, по курсу НБУ на день завантаження. У разі відмови, після підтвердження заявки штраф 500 євро. У разі простою на замитненні - 2 доби без сплати простою. Запізнення на вивантаження на добу - штраф 50 євро;

- марку, номер автотранспортного засобу, П.І.Б., контактний телефон: НОМЕР_2/НОМЕР_3 ОСОБА_5, номер телефону.

За твердженнями позивача, які викладені у позовній заяві, ПП "Пастораль" виконало належним чином покладені на нього зобов'язання щодо надання послуг з перевезення вантажу, здійснивши в строки та в порядку передбаченому заявкою від 14.09.17 № 14-2/09/17 доставку вантажу до пункту призначення та передання його вантажоодержувачу.

Однак, згідно з доводами позивача, відповідач протягом 10 днів з моменту вивантаження, з 27 вересня 2017 р. відповідно, свої зобов'язання по оплаті за послуги з перевезення вантажу не виконав.

На підтвердження викладених обставин позивач посилається на відмітку вантажоодержувача в графі 24 CMR № 134985 про одержання вантажу.

З наявної у матеріалах справи копії міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А № 134985 (складена у м. Луцьк 20.09.17) вбачається, що ПП "Пастораль" (перевізник) здійснено міжнародне перевезення вантажу (відходи та брухт легованої сталі, корозостійкої (нержавіючої) сталі, насипом - 22500 кг), який було завантажено на території України (м. Запоріжжя, Запорізька область) до місця розвантаження - м. Дордрехт (Нідерланди (АДРЕСА_2) (т.1, арк. с. 13).

Зазначена міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) засвідчена: печаткою відправника вантажу - ТОВ «БІСТАР 3000», підписом та печаткою перевізника - ПП "Пастораль", підписом та печаткою одержувача - Oryx Stainless BV, АДРЕСА_2 про прийняття вантажу.

Також на наведеній вище у тексті цього рішення наданій позивачем до справи накладній міститься відтиск печаток радіологічного та екологічного контролю Державної екологічної служби у Волинській області ПЕК «ЛУЦЬК» від 21.09.17 про те, що ввіз/вивіз дозволено.

Також позивачем до матеріалів позовної заяви надано:

- претензію за підписом директора ПП "Пастораль" ОСОБА_2 до ФОП Семененко А.М. від 01.03.18 щодо погашення 46 583,43 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно заявки від 14.09.17 № 14-2/09/17 та CMR № 134985, яка складається з: 44 024,25 грн. основного боргу, 2 059,84 грн. інфляційних витрат та 499,34 грн. відсотків річних від простроченої суми (т.1, арк. справи 14);

- акт здачі-прийняття робіт від 27.09.17 № ОУ-0000752 про надання ПП "Пастораль" транспортних послуг ФОП Семененко А.М. по маршруту Львів (Україна) - Дордрехт (Нідерланди), Рено НОМЕР_2/НОМЕР_3, на суму 44 024,25 грн., який засвідчено лише підписом та печаткою позивача (т.1, арк. справи 16);

- рахунок від 27.09.17 № СФ-0000849 виписаний ПП "Пастораль" на оплату ФОП Семененко А.М. транспортних послуг по маршруту Львів (Україна) - Дордрехт (Нідерланди), Рено НОМЕР_2/НОМЕР_3, на суму 44 024,25 грн. (т.1, арк.с. 17);

- опис вкладення у цінний лист за № 467 з якого вбачається, що відділенням поштового зв'язку «Укрпошта», ЛУЦЬК 21, були прийняті до відправлення на адресу відповідача наступні документи: рахунок-фактура від 27.09.17 № СФ-0000849, кількістю 1 предмет; акт виконаних робіт від 27.09.17 № ОУ-0000752 кількістю 2 предмети; CMR № 134985 від 20.09.17 кількістю 1 предмет (т.1, арк. справи 15).

Оскільки відповідач не сплатив позивачу вартість послуг з перевезення вантажу згідно заявки від 14.09.17 № 14-2/09/17, ПП "Пастораль" звернулось до суду з цим позовом.

Розглядаючи спір у цій справі по суті спору суд виходив з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення закріплено у ст. 193 ГК України.

Згідно з положеннями ст. 909 ЦК України та ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується здійснити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується укладенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

За змістом ч. 2 ст. 908 ЦК України, яка узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 307 ГК України, загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень установлюються договором, якщо іншого не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У справі, що розглядається, перевізник (позивач) згідно із заявкою від 14.09.17 № 14-2/09/17 прийняв на себе зобов'язання по перевезенню вантажу наданого йому замовником (відправником/відповідачем) автомобільним транспортом за маршрутом Україна - Нідерланди, а замовник зобов'язався оплати вартість перевезення, згідно рахунку-фактури, після вивантаження на протязі 10-ти днів, по курсу НБУ на дату завантаження.

Отже, оскільки спірні правовідносини стосуються перевезення за міжнародним сполученням України - Нідерланди, то до них підлягає застосуванню положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, яка вчинена 19.05.56 в м. Женеві (до якої Україна приєдналась згідно з Законом України від 01.08.2006 № 57-V, і яка набрала чинності для України 17.05.07, далі Конвенція).

Приписами ст. 10 ЦК України закріплено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Статтею 1 Конвенції визначено, що вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно зі ст. 4 Конвенції, договір перевезення встановлюється вантажною накладною. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовується положення цієї Конвенції.

Вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника (п. 1 ст. 5 Конвенції).

У п. 1 ст. 6 Конвенції закріплено дані, які містить вантажна накладна:

a) дата і місце складання вантажної накладної;

b) ім'я та адреса відправника;

c) ім'я та адреса перевізника;

d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки;

e) ім'я та адреса одержувача;

f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення;

g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць;

h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу;

i) платежі, пов'язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу);

j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей;

к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

Пунктами 2, 3 ст. 6 Конвенції передбачено, що у випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов'язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Пунктом 1 ст. 7 Конвенції визначено, що відправник несе відповідальність за всі витрати, шкоду і збитки, заподіяні перевізнику внаслідок неточності або недостатності:

a) даних, зазначених у підпунктах b), d), e), f), g), h) та j) п. 1 ст. 6;

b) даних, зазначених у п. 2 ст. 6;

c) будь-яких інших даних чи інструкцій, що надаються ним для складання вантажної накладної або для включення в неї таких даних.

Якщо вантажна накладна не містить заяви, передбаченої у підпункті k) пункту 1 ст. 6, перевізник відповідає за всі витрати, шкоду і збитки, які може зазнати внаслідок такого недогляду особа, яка має право розпоряджатися вантажем (п. 3 ст. 7 Конвенції).

За приписами п. 1 ст. 9 Конвенції, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Статтею 76 ГПК України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України закріплено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вимогами ст. 86 ГПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відомості вказані в заявці від 14.09.17 № 14-2/09/17 на перевезення вантажу автомобільним транспортом та вказаними в CMR А № 134985 щодо відправника вантажу, адреси завантаження є різними.

Так, зокрема, у заявці 14.09.17 № 14-2/09/17 на перевезення вантажу автомобільним транспортом замовником (відправником) є ФОП Семененко А.М., а за CMR А № 134985 відправником є ТОВ «БІСТАР 3000» (пункти 1 та 22 вказаного CMR). Крім того, у заявці 14.09.17 № 14-2/09/17 адресою завантаження є м. Львів, 19.09.17, 09-00, а за CMR А № 134985 місцем завантаження є м. Запоріжжя, Запорізька область.

За заявкою від 14.09.17 № 14-2/09/17 одержувача вантажу не зазначено, а вказано лише адресу розвантаження та ім'я контактної особи (ОСОБА_4, № телефону НОМЕР_1).

За CMR) А № 134985 одержувачем вантажу є Oryx Stainless BV, АДРЕСА_2.

Також судом враховано, що товарно-транспортна накладна (CMR) А № 134985 не містить відомостей щодо дати завантаження вантажу, умов і розміру оплати, дати одержання вантажу, посилання на заявку від 14.09.17 № 14-2/09/17.

Судом прийнято до уваги, що з копії товарно-транспортної накладної (CMR) А № 134985 вбачається, що остання не підписана відправником, а тільки засвідчена в графі відправник печаткою ТОВ «БІСТАР 3000», що не відповідає приписам ч. 2 ст. 207 ЦК України (якою встановлено вимоги до письмової форми правочину), тобто законодавства країни, в якій складена зазначена накладна, і як наслідок п. 1 ст. 5 Конвенції.

А та обставина, що відправником вантажу у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) А № 134985 зазначено ТОВ «БІСТАР 3000», а не відповідача (ФОП Семененко А.М.) на думку суду свідчить про недоведеність позивачем виконання свого обов'язку перед ФОП Семененко А.М. щодо перевезення вантажу згідно з заявкою від 14.09.17 № 14-2/09/17.

З огляду на викладене вище, судом не приймається в якості належного доказу у справі товарно-транспортна накладна (CMR) А № 134985 як доказ належного виконання Перевізником (ПП «Пастораль», позивачем у цій справі) своїх зобов'язань за надані транспортні послуги з перевезення вантажу за заявкою від 14.09.17 № 14-2/09/17.

Інші надані до матеріалів позовної заяви документи (докази) про які зазначалось вище у тесті цього рішення, а саме: претензія від 01.03.18, акт здачі-прийняття робіт від 27.09.17 № ОУ-0000752, рахунок від 27.09.17 № СФ-0000849, опис вкладення у цінний лист з № 467, не підтверджують виконання позивачем свого обов'язку перед ФОП Семененко А.М. щодо перевезення вантажу згідно із заявкою від 14.09.17 № 14-2/09/17.

Також судом через відсутність належних та допустимих доказів у справі залишаються поза увагою посилання позивача у позовній заяві про направлення 02.10.17 послугами «Нової пошти» на адресу відповідача оригіналу CMR № 134985, акту наданих послуг від 27.09.17, рахунку від 27.09.17 № СФ-0000849, а також про те, вантаж було вивантажено саме 27.09.17.

З підстав викладених вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідачем було надано для перевезення позивачу вантаж згідно з заявкою від 14.09.17 № 14-2/09/17, а також тієї обставини, що перевезення вантажу згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) А № 134985 відбулось саме на замовлення відповідача, а не іншого господарюючого суб'єкта (ТОВ «БІСТАР 3000») печаткою якого посвідчена копія (CMR) А № 134985, що унеможливлює покладення обов'язку з оплати таких послуг на відповідача.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПП "Пастораль" про стягнення з ФОП Семененко А.М. 44 024,25 грн. основного боргу за послуги з перевезення вантажу згідно заявки від 14.09.17 № 14-2/09/17.

Як наслідок, судом відмовляється у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 362,17 грн. інфляційних витрат та 799,67 грн. 3 % річних.

Також судом при вирішенні справи по суті спору прийнято до уваги те, що у тексті позову у цій справі позивачем не вказано та відсутні будь-які відомості про те яке відношення до правовідносин у цій справі має ТОВ «БІСТАР 3000».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 76-79, 86, 129, 236, 237, 238, 240, главою 10 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повне рішення складено 27.08.18.

Суддя В.Л. Корсун