ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/195/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Вронська Г.О., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю,

на ухвалу Господарського суду Одеської області

(суддя - Петренко Н.Д.)

від 27.03.2018,

та постанову Одеського апеляційного господарського суду

(головуючий - Богатир К.В., судді - Мишкіна М.А., Філінюк І.Г.)

від 20.06.2018,

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Вімексім",

про забезпечення позову,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вімексім",

до фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю,

про стягнення заборгованості у розмірі 2 773 006,24 грн,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ТОВ "Вімексім" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до фірми "Давос" про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ПФД13/10-2016-01Д від 13 жовтня 2016 року в сумі 2 228 666,67 грн, пені в сумі 282 094,24 грн, інфляційних втрат в сумі 208 391,37 грн, процентів в сумі 58 854,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов'язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ПФД13/10-2016-01Д від 13 жовтня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2018 року задоволено частково заяву ТОВ "Вімексім" про забезпечення позову. Накладено арешт на грошові кошти фірми "Давос" в межах ціни позову 2 773 006,24 грн до вирішення спору по суті.

26 березня 2018 року ТОВ "Вімексім" повторно звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову, в якій просило суд:

- накласти арешт на все рухоме майно фірми "Давос", яке належить останньому на праві власності, у межах суми, що становить 2 699 978,01 грн;

- накласти арешт на нерухоме майно фірми "Давос", а саме: арешт на частку 6/100 у праві приватної власності на комплекс будівель та споруд загальною площею 5 489,6 кв.м., за адресою Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вулиця Железнякова, 4; реєстраційний номер майна 19841462, яке належить останньому на праві власності, у межах суми, що становить 2 699 978,01 грн;

- заборонити фірмі "Давос" приймати рішення про схвалення правочинів, виконання яких може призвести до відчуження прямо або опосередковано нерухомого майна (у т.ч. позика, позичка, іпотека та інша форма забезпечення, поруки, обтяжень правами третіх осіб), що належить фірмі "Давос", а саме (але не виключено): частка 6/100 у праві приватної власності на комплекс будівель та споруд загальною площею 5 489,6 кв.м., за адресою Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вулиця Железнякова, 4; реєстраційний номер майна: 19841462;

- заборонити фірмі "Давос" здійснювати будь-які правочини, пов'язані з відчуженням або можливим відчуженням прямо або опосередковано (у т.ч. позика, позичка, іпотека та інша форма забезпечення, поруки, обтяжень правами третіх осіб) належного йому нерухомого майна, а саме (але не виключено): частка 6/100 у праві приватної власності на комплекс будівель та споруд загальною площею 5 489,6 кв.м., за адресою Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вулиця Железнякова, 4; реєстраційний номер майна: 19841462;

- заборонити державному реєстратору та/або нотаріусу здійснювати будь-які дії з реєстрації переходу, обмеження (обтяження) права на нерухоме майно, але не виключено: частка 6/100 у праві приватної власності на комплекс будівель та споруд загальною площею 5 489,6 кв.м., за адресою Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вулиця Железнякова, 4; реєстраційний номер майна: 19841462, (зокрема, реєстрацію переходу права власності, іпотеку, оренду та інших правочинів направлених на відчуження майна або його обтяження права третіх осіб), що належить фірмі "Давос".

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у відповідача на банківських рахунках грошових коштів значно менше ніж ціна позову, тому позивач змушений повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27 березня 2018 року повторна заява ТОВ "Вімексім" про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на 6/100 частки у праві власності на комплекс будівель та споруд загальною площею 5 489,6 кв.м., за адресою: 68300, Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вулиця Железнякова, 4; реєстраційний номер майна: 19841462, яка належить фірмі "Давос" на праві приватної власності, в межах ціни позову у розмірі 2 699 978,21 грн. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 ухвала Господарського суду Одеської області від 27.03.2018 залишена без змін.

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків, що накладення арешту на нерухоме майно фірми "Давос", в межах ціни позову у розмірі 2699978,21 грн, є співрозмірним заходом забезпечення позову, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, не порушує збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин. Арешт нерухомого майна в межах ціни позову накладено за клопотанням позивача після отримання інформації про наявність грошових коштів на банківських рахунках відповідача, загальний розмір яких є значно меншим ніж ціна позову.

Фірма "Давос" подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення. Відмовити ТОВ "Вімексім" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник вказує на відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі з огляду на те, що факт ухилення відповідача від виконання зобов'язань за спірним договором не може бути єдиною підставою для забезпечення позову. Невиконання зобов'язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову. Посилається на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28 березня 2018 року у цій справі, якою скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2018 року про накладення арешту на грошові кошти фірми "Давос".

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає постанову апеляційного суду та ухвалу місцевого суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін. Зазначає, що визначені судом заходи забезпечення позову направлені на забезпечення балансу інтересів сторін, що приймають участь у цій справі. Зазначені заходи не обмежують відповідача у використанні майна та є строковими, тому майновий стан відповідача не погіршується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За умовами частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Верховний Суд зазначає, що ухвала Господарського суду Одеської області від 27 березня 2018 року про вжиття заходів до забезпечення позову та аргументація, викладена у ній, відповідають наведеним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача до відповідача про стягнення грошових коштів в сумі 2773006,24 грн. Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявне у відповідача майно для задоволення вимог кредитора.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що застосування заходу до забезпечення позову, обраного господарським судом, безпосередньо пов'язано з предметом позову.

Господарськими судами попередніх інстанцій враховано, що позивач звернувся до суду з позовом до фірми "Давос" про стягнення 2 773 006,24 грн у зв'язку з неналежним виконання відповідачем умов договору про надання поворотної фінансової допомоги № ПФД13/10-2016-01Д від 13 жовтня 2016 року, за яким позивач є позикодавцем, і зроблено висновки про наявність зв'язку між заявленими позивачем заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача в межах заявлених позовних вимог і предметом спору, співмірність та адекватність заходів з позовними вимогами, а також врахували, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідача. Застосування заходу до забезпечення позову забезпечить в майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що під час виконання ухвали Господарського суду Одеської області про забезпечення позову № 916/195/18 від 14.02.2018, якою накладено арешт на грошові кошти фірми "Давос" в межах ціни позову 2 773 006,24 грн, приватним виконавцем Долинським М.М. отримано довідки з обслуговуючих відповідача банків про наявність коштів на рахунках.

Згідно довідки акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" від 20.02.2018 на рахунку фірми "Давос" № 0095 знаходяться кошти у розмірі 73 006,39 грн.

Відповідно до довідки акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на рахунку фірми "Давос" № 7 знаходяться кошти у розмірі 21,62 грн.

Згідно довідки публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рахунку фірми "Давос" № 1875 знаходяться кошти у розмірі 0,02 грн.

Таким чином судом встановлено, що на банківських рахунках відповідача знаходяться кошти у загальному розмірі 73 028,03 грн. Розмір вказаних коштів значно менший ціни позову, яка становить 2 773 006,24 грн.

З огляду на вищевикладене судами попередніх інстанцій обґрунтовано враховано, що вжиті ухвалою суду від 14.02.2018 заходи забезпечення позову в повній мірі не забезпечують виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи господарські суді забезпечили збалансованість інтересів сторін відмовивши у накладені арешту на все рухоме майно фірми "Давос", відмовивши у забороні державному реєстратору та/або нотаріусу здійснювати дії з реєстрації переходу, обмеження (обтяження) права на нерухоме майно та у забороні фірмі "Давос" приймати рішення про схвалення правочинів, виконання яких може призвести до відчуження прямо або опосередковано нерухомого майна, оскільки такі заходи забезпечення позову є не співмірними з заявленими позовними вимогами.

Судом обґрунтовано враховано, що застосований захід забезпечення позову не порушує прав учасників юридичної особи брати участь в управлінні юридичною особою, не блокує господарську діяльність юридичної особи та не порушує прав осіб, що не є учасниками судового процесу.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28 березня 2018 року, якою скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2018 року про накладення арешту на грошові кошти фірми "Давос", оскільки частина 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачає повноваження суду застосувати кілька заходів забезпечення позову. Арешт нерухомого майна в межах ціни позову накладено після отримання інформації (відповідних довідок) про наявність грошових коштів відповідача на банківських рахунках, загальний розмір яких є значно меншим ніж ціна позову.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та ухвала першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 27.03.2018 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 у справі за № 916/195/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Г. Вронська

І. Ткач