УХВАЛА

м. Київ

30.08.2018Справа № 910/6357/16

Суддя Шкурдова Л.М., розглянувши скаргу приватного акціонерного товариства "УКРРЕСТАВРАЦІЯ"

на дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

за позовом регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до публічного акціонерного товариства "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація"

про розірвання договору оренди № 149 від 18.03.1994 р., зобов'язання повернути майно

за участю Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

Представники:

від скаржника (відповідача): не з'явився

від позивача: Гармашов Б.С. за дов.

від Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві: Полінський Б.А. за дов.

ВСТАНОВИВ:

14.08.2018 року через відділ діловодства суду від приватного акціонерного товариства "УКРРЕСТАВРАЦІЯ" до суду надійшла скарга на дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просить суд визнати дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови від 20.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56528778 протиправними; постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 20.06.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56528778 скасувати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2018р. вказана скарга призначена до розгляду.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що стягувачем 04.06.2018 подано до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві наказ Господарського суду м. Києва, строк пред'явлення до виконання якого сплинув 28.05.2018р., а тому на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» наказ підлягав поверненню стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання, що стало підставою для звернення з даною скаргою.

Розглянувши подану скаргу, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 року у справі №910/6357/16 в задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 08.05.2018р., рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 скасовано частково, позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задоволено частково.

19.04.2018р. Господарським судом міста Києва на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду видано накази.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Вимоги до виконавчого документа закріплені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначається, серед іншого, строк пред'явлення рішення до виконання.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Скаржник зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження міститься заява про відкриття виконавчого провадження №30-10/4522 від 07.05.2018р., яка зареєстрована Подільським районним ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві 04.06.2017р., тобто з пропущенням строку звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження згідно наказу, строк пред'явлення якого встановлено по 28.05.2018р.

Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ст.255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Стягувачем до матеріалів скарги надано докази звернення до установи поштового зв'язку щодо направлення 15.05.2018р. на адресу Подільського районного ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві заяви про відкриття виконавчого провадження, яка отримана Подільським районним ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві 16.05.2018р., а саме список згрупованих внутрішніх листів від 15.05.2018р., згідно якого на адресу Подільського районного ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві направлялася заява про відкриття виконавчого провадження №30-10/4522, фіскальний чек від 15.05.2018р. та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності з ч. 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, оскільки вони не є фактичними даними в розумінні ст.73 ГПК України.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником не доведено суду та не надано відповідних доказів на підтвердження неправомірності прийняття оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що подана скарга на дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2018р. ВП №5658778 є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 342-343, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 ГПК.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту ухвали: 03.09.2018