УХВАЛА

31 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/6814/17

Провадження № 12-227гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Уркевича В. Ю.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко O. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ткачука О. С., Яновської О. Г.,

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 910/6814/17 Господарського суду міста Києва за позовом заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Айбокс Банк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Воленс Трейд», про стягнення 4 642 987,50 грн за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 травня 2018 року (головуючий суддя Майданевич А. Г., судді Сулім В. В., Коротун О. М.) та

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Публічного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк»; далі - ПрАТ «Айбокс Банк») про стягнення 4 642 987,50 грн гарантійних коштів за виданою ним на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Аеро Джет» (далі - ТОВ «Вог Аеро Джет») банківською гарантією від 14 грудня 2016 року № 2594-1216/WOGv.

Позовні вимоги мотивовані порушенням ТОВ «Вог Аеро Джет» зобов'язання щодо повної поставки товару відповідно до умов договору про постачання для державних потреб палива рідинного та газу, олив мастильних для техніки спеціального призначення (за рахунок коштів Державного бюджету України) від 15 грудня 2016 року № 286/1/16/36, виконання якого забезпечено виданою відповідачем банківською гарантією від 14 грудня 2016 року № 2594-1216/WOGv.

Господарський суд міста Києва рішенням від 26 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовив повністю.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив про невідповідність вимоги від 12 січня 2017 року № 286/8/166 про виплату гарантійного платежу вимогам банківських гарантій з огляду на те, що вона була підписана директором Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України ОСОБА_5, який не мав повноважень на її підписання, оскільки строк дії виданої йому довіреності на право стягнення забезпечення виконання договорів, зокрема і оплату пально-мастильних матеріалів відповідно до бюджетних асигнувань у 2016 році, закінчився 31 грудня 2016 року, а видана йому довіреність від 10 січня 2017 року № 220/16/дбула підписана тимчасово виконуючим обов'язки Міністра оборони України ОСОБА_6, який не був наділений відповідними повноваженнями на її видачу, зважаючи на приписи Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, відповідно до якого це міністерство у цивільно-правових відносинах представляє державний секретар. Також суд першої інстанції зазначив, що позов задоволенню не підлягає, оскільки зазначена банківська гарантія діяла до 01 лютого 2017 року включно, проте позивач звернувся до суду після закінчення строку її дії - у квітні 2017 року.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 21 травня 2018 року рішення Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2018 року скасував і прийняв нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив у повному обсязі. Стягнув з ПрАТ «Айбокс Банк» на користь Міністерства оборони України 4 642 987,50 грн банківської гарантії та витрати зі сплати судового збору.

Мотивуючи постанову, суд апеляційної інстанції керувався тим, що в силу приписів Закону України від 17 березня 2011 року № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» саме тимчасово виконуючий обов'язки Міністра оборони України ОСОБА_6 мав повноваження на підписання зазначеної довіреності, тому вимога від 12 січня 2017 року № 286/8/166 про виплату гарантійного платежу була підписана уповноваженою особою (директором Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України ОСОБА_5.) та надіслана відповідачу в межах дії гарантійного строку (до 01 лютого 2017 року), а відтак підлягала виконанню.

У червні 2018 року ПрАТ «Айбокс Банк» звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 травня 2018 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права щодо визначення особи, яка мала законні повноваження на підписання зазначеної довіреності від 10 січня 2017 року № 220/16/дна право стягнення забезпечення виконання договорів, оскільки, за твердженням скаржника, відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, таку довіреність мав підписувати не тимчасово виконуючий обов'язки Міністра оборони України, а державний секретар цього міністерства, тому відсутні й підстави для виплати гарантійного платежу за відповідною вимогою, підписаною не вповноваженою особою.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 20 липня 2018 року відкрив касаційне провадження та призначив справу до розгляду, а ухвалою від 16 серпня 2018 року - передав цю справу разом із касаційною скаргою ПрАТ «Айбокс Банк» на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини п'ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з частиною п'ятою статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Обґрунтовуючи зазначену підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду послався на те, що питання розмежування повноважень міністра та державного секретаря центральних органів виконавчої влади щодо видачі довіреностей для представництва міністерства, зокрема й у цивільно-правових відносинах, має важливе значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Однак Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для передачі справи на розгляд згідно з частиною п'ятою статті 302 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п'ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України, передбачає наявність виключної правової проблеми, яку містить ця справа, і вирішення такої проблеми необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Лише за наявності таких умов справа може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що у цій справі та у багатьох інших справах суди по різному підходять до питання застосування приписів Закону України від 17 березня 2011 року № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, щодо розмежування повноважень Міністра оборони України та державного секретаря стосовно видачі довіреностей на представництво цього міністерства як юридичної особи, зокрема й у цивільно-правових відносинах.

Проте Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не виклав в ухвалі правову проблему, яку містить ця справа саме у правозастосуванні відповідних норм матеріального права, відсутні також і посилання суду касаційної інстанції на конкретні справи, або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами було сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з подібними правовідносинами, а передача цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Питання про застосування приписів Закону України від 17 березня 2011 року № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, вирішується судом касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень.

Таким чином, на розгляд Великої Палати Верховного Суду у цій справі передані питання, які можуть бути вирішені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду як належним судом.

Відповідно до частини шостої статті 303 Господарського процесуального кодексу України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала.

З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність у цій справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а звідси й про відсутність підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Отже, справу № 910/6814/17 разом з касаційною скаргою ПрАТ «Айбокс Банк» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 травня 2018 року слід повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду відповідно до частини шостої статті 303 Господарського процесуального кодексу України.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 910/6814/17 Господарського суду міста Києва за позовом заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Айбокс Банк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Воленс Трейд», про стягнення 4 642 987,50 грн разом з касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 травня 2018 року у цій справі повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич
Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв
С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська І. В. Саприкіна
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко О. Г. Яновська