ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року м.Дніпро Справа № 904/935/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.(доповідач),

суддів: Подобед І.М., Іванов О.Г.

секретар судового засідання: Манчік О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "КМС-1" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2018р. у справі № 904/935/18 (суддя Рудь І.А.), повний текст рішення складено 10.05.2018р.

за позовом: Приватного підприємства "Мікс", м.Кам"янське Дніпропетровської області

до відповідача Приватного підприємства "КМС-1", смт.Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 222 149 грн. 44 коп. за договором поставки нафтопродуктів від 18.01.2017р. № 1801/1

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Мікс" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "КМС-1" про стягнення 187 585 грн. 00 коп. основного боргу, 20 020 грн. 24 коп. - пеня, 2 138 грн. 02 коп. - 3% річних, 11 092 грн. 77 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору поставки нафтопродуктів від 18.01.2017 № 1801/1.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2018р. (суддя Рудь І.А.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства "КМС-1" на користь Приватного підприємства "Мікс" 187 585 грн. 00 коп. основного боргу, 2 769 грн. 87 коп. 3% річних, 9 854 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 3 003 грн. 13 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю доказів належного виконання відповідачем зобов'язань по договору поставки № 1801/1 від 18.01.2017 року в частині розрахунків за поставлений товар, обґрунтованістю вимог позивача.

Розмір інфляційних втрат судом зменшено у зв'язку з помилкою в розрахунках здійснену позивачем

Відмовляючи в стягненні пені, суд керувався тим, що сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, тому нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України є неправомірним.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що суд не врахував того, що пунктом 3.1 договору поставки визначено умови оплати за товар, а саме - попередня оплата на розрахунковий рахунок. За таких обставин, застосування судом ст. 692 ЦК України до спірних правовідносин шодо визначення строку оплати поставленого позивачем товару - як день поставки, є неправильним. Фактично, позивач в порушення умов договору здійснив поставку 02.10.2017 року та 12.12.2017 року без попередньої оплати за товар та після цього не звертався до відповідач із будь-якими вимогами щодо виконання грошового зобов'язання. Кредитор не отримав права вимагати сплату боргу з урахуванням процентів, річних та відшкодування інфляційних втрат, оскільки зобов'язання не є простроченим.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати частково, відмовивши ПП «Мікст» у стягненні з ПП «КМС-1» 3% річних за неправомірне користування коштами у розмірі 2769, 87 грн., інфляційних втрат у розмірі 9854,22 грн., у решті рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, що наведені в апеляційній скарзі. Просив її задовольнити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що матеріалами справи підтверджується отримання товару відповідачем та неповна сплата за отриманий товар. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст.. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, 18.01.2017р. між Приватним підприємством "Мікс" (постачальник) та Приватним підприємством "КМС-1" (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 1801/1, згідно умов якого постачальник зобов'язується продати та передати у власність покупця дизельне паливо - в подальшому товар. Покупець зобов'язується прийняти товар від постачальника та оплатити його загальну вартість (п. 1.1. договору).

Поставка товару здійснюється по безготівковим талонам через мережу АЗС Постачальника (п. 2.1. договору).

Постачальник разом з продукцією надає покупцю документацію згідно вимогами діючого законодавства: видаткову накладну, сертифікат відповідності (п. 2.2. договору).

Умови оплати за товар - попередня оплата на розрахунковий рахунок (п. 3.1. договору).

Ціна товару включає вартість палива, ПДВ та інших податків, обов'язкових платежів, передбачених діючим законодавством України (п. 3.2. договору).

Розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця (п. 3.3. договору).

Валютою, в якій виконуються платежі постачальнику за договором, визначається гривня (п. 3.4. договору).

Сума за договором складає 1 400 000 грн. з ПДВ (п. 3.5. договору).

Затримка постачальника у виконанні його зобов'язань щодо поставки товару, а також затримка покупця в оплаті за поставлений товар обумовлює можливість застосування до обох сторін договору штрафних санкцій не нижче подвійної облікової ставки НБУ за кожен день невиконання суб'єктами господарювання договірних умов (п. 4.1. договору).

Пунктом 7.8 встановлено, що договір діє з моменту його підписання і до 31.12.2017 р.

На виконання умов договору позивач у період з 19.01.2017р. по 12.12.2017р. передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 371 147 грн. 00 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками накладними:

- № 68 від 19.01.2017 про поставку товару на суму 499 465 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 19);

- № 1014 від 01.08.2017 про поставку товару на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 20);

- № 1015 від 02.08.2017 про поставку товару на суму 73 500 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 21);

- № 1054 від 22.08.2017 про поставку товару на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 22);

- № 1084 від 01.09.2017 про поставку товару на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 23);

- № 1152 від 13.09.2017 про поставку товару на суму 155 359 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 24);

- № 1237 від 02.10.2017 про поставку товару на суму 162 585 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 25);

- № 1679 від 12.12.2017 про поставку товару на суму 25 000 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 26) та копіями товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти):

- № 1014 від 01.08.2017 про поставку товару на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 35);

- № 1015 від 02.08.2017 про поставку товару на суму 73 500 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 36);

- №1081 від 22.08.2017 про поставку товару на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 37);

- №1084 від 01.09.2017 про поставку товару на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 38);

- №1152 від 13.09.2017 про поставку товару на суму 155 359 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 39);

- №1237 від 02.10.2017 про поставку товару на суму 162 585 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 40).

Позивач виставив відповідачу рахунки:

- № 65 від 18.01.2017 на оплату товару вартістю 499 465 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 27);

- № 816 від 31.07.2017 на оплату товару вартістю 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 28);

- № 817 від 31.07.2017 на оплату товару вартістю 73 500 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 29);

- № 818 від 31.07.2017 на оплату товару вартістю 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 30);

- № 942 від 01.09.2017 на оплату товару вартістю 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 31);

- № 1006 від 13.09.2017 на оплату товару вартістю 155 359 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 32);

- №1079 від 02.10.2017 на оплату товару вартістю 162 585 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 33);

- №1414 від 12.12.2017 на оплату товару вартістю 25 000 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 34);

В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті здійснив частково, оплативши на користь позивача товар за спірними поставками на загальну суму 1 183 562 грн. 00 коп., а саме:

- товар за накладною № 68 від 19.01.2017 на суму 499 465 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 65 від 18.01.2017) оплачено відповідачем 19.01.2017 платіжним документом № 385 в сумі 499 465 грн. 00 коп.;

- товар за накладною № 1014 від 01.08.2017 на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 816 від 31.07.2017) оплачено відповідачем 01.08.2017 платіжним документом № 693 в сумі 151 746 грн. 00 коп.;

- товар за накладною № 1015 від 02.08.2017 на суму 73 500 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 817 від 31.07.2017) оплачено відповідачем 02.08.2017 платіжним документом № 696 в сумі 73 500 грн. 00 коп.;

- товар за накладною № 1054 від 22.08.2017 на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 818 від 31.07.2017) оплачено відповідачем 29.08.2017 платіжним документом № 755 в сумі 151 746 грн. 00 коп.;

- товар за накладною № 1084 від 01.09.2017 на суму 151 746 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 942 від 01.09.2017) оплачено відповідачем: 13.09.2017 платіжним документом № 885 в сумі 30 000 грн. 00 коп.; 14.09.2017 платіжним документом № 888 в сумі 70 000 грн. 00 коп.; 22.09.2017 платіжним документом № 914 в сумі 51 746 грн. 00 коп.;

- товар за накладною № 1152 від 13.09.2017 на суму 155 359 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 1006 від 13.09.2017) оплачено відповідачем 29.09.2017 платіжним документом № 953 в сумі 155 359 грн. 00 коп.

Товар за накладною № 1237 від 02.10.2017 на суму 162 585 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 1079 від 02.10.2017) та за накладною № 1679 від 12.12.2017 на суму 25000 грн. 00 коп. з ПДВ (рахунок № 1414 від 12.12.2017) відповідачем оплачено не було.

На підтвердження здійснення часткової оплати позивач надав до суду звіт по дебетових та кредитових операціях по рахунку позивача (а.с. 41-42).

Заборгованість відповідача за отриманий товар складає 187 585 грн. 00 коп. (1 371 147 грн. 00 коп. - 1 183 562 грн. 00 коп.).

Відповідач суму заборгованості не заперечує, але вважає, що строк оплати не настав, оскільки позивач з такою вимогою не звертався.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст..ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором сторони погодили, що обов?язку позивача (постачальника) передує обов?язок відповідача (покупця) - сплатити передоплату, тобто товар постачається після його оплати.

При виконання договору сторони своїми конклюдентними діями - постачання товару без попередньої оплати позивачем і прийняття такого товару відповідачем, змінили умови договору в частині строків оплати товару та його постачання.

Отримання відповідачем товару без попередньої оплати унеможливлює виконання відповідачем свого обов'язку щодо оплати товару, відповідно до умов договору. Отже строк виконання відповідачем свого обов?язку по оплаті отриманого товару, внаслідок конклюдентних дій сторін, став не встановлений договором.

За загальним правилом, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов?язаний оплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Дана норма права є спеціальною по відношенню до ст..530 Цивільного кодексу України і зобов?язує покупця, якщо інше не встановлено договором, оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Господарським судом правильно застосована дана норма (ст..692 Цивільного кодексу України) і суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що відповідач повинен був оплатити товар у день його прийняття, а з наступного дня наступає просрочення оплати.

Оскільки відповідачем допущено порушення зобов'язання по оплаті товару, то господарський суд, на підставі ст.. 625 Цивільного кодексу України, правильно стягнув 3% річних та інфляційні втрати.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наведних підстав. Рішення слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "КМС-1" залишити без задоволення

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2018р. у справі № 904/935/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ І.М. Подобєд

__________________ О.Г. Іванов