УХВАЛА

15 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 917/1973/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - Жукова М.О.,

відповідача - Швець І.М.,

розглянувши відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром", товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна"

про затвердження мирової угоди від 08.08.2018

у справі № 917/1973/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром"

про стягнення 10 529 100,67 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 16.07.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 917/1973/16 за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" на рішення Господарського суду Полтавської області від 29.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 та призначено її до розгляду на 08 серпня 2018 року об 11 год. 30 хв. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 328.

08.08.2018 ТОВ "Техмолпром", ТОВ "Арда Метал Пекеджинг Україна" звернулися до Верховного Суду із спільною заявою, в якій просили затвердити мирову угоду від 08.08.2018 в редакції, вказаній у прохальній частині цієї заяви. Також до заяви була додана мирова угода від 08.08.2018.

Дослідивши зміст мирової угоди від 08.08.2018, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у її затвердженні та продовжити судовий розгляд справи, з огляду на таке.

Статтею 307 ГПК України визначено, що у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав касаційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі (ч. ч. 2 -4 ст. 192 ГПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо, зокрема умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Як вбачається зі змісту п. 9 мирової угоди від 08.08.2018, з заявою про затвердження якої звернулися сторони, у випадку невиконання боржником зобов'язань, що визначенні п. 1.5. даної мирової угоди, у таких розмірах та строках (хоча б в одному з наступних випадків): - в будь-який момент до 31.06.2019 включно - загальна сума простроченої заборгованості становить або перевищує 500 000,00 грн; - в будь-який момент до 31.06.2020 включно - загальна сума простроченої заборгованості становить або перевищує 875 000,00 грн; - в будь-який момент до 30.04.2021 включно - загальна сума простроченої заборгованості становить або перевищує 2 000 000, 00 грн, погоджений сторонами графік у п. 1.5 даної мирової угоди анулюється, а стягувач має право стягнути всю суму заборгованості, що визначена п. 1.3 даної мирової угоди, у тому числі шляхом дострокового примусового виконання даної мирової угоди, проте вказані умови є невиконуваними, оскільки шостий місяць - червень 2019 р., 2020 р. має лише 30 днів, а тому неможливе утворення будь-якої заборгованості станом на 31.06.2019 чи 31.06.2020.

У п. 4 мирової угоди від 08.08.2018 сторони зазначили, що у разі порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів, що визначені п. 1.5 даної мирової угоди, штрафні санкції у вигляді пені та 3 % річних за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки товару № 19/11-14 від 19.11.2014 продовжують нараховуватись після укладення даної мирової угоди за весь період прострочення, в тому числі за період після укладення даної мирової угоди, що можуть бути стягнені додатково, з урахуванням строків, що визначені чинним законодавством України.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України).

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України і ст. 230 ГК України.

Оскільки 3 % річних не є штрафною санкцією, а сторонами у п. 4 цієї мирової угоди визначено 3 % річних як штрафну санкцію, то цей пункт не відповідає вимогам чинного законодавства.

У зв'язку із тим, що п. 9 умови мирової угоди від 08.08.2018 є невиконуваним, а п. 4 - суперечить вимогам чинного законодавства, то Верховний Суд відмовляє у затвердженні цієї мирової угоди згідно з п. 1 ч. 5 ст. 192 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 192, 234, 235, 307 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у затвердженні мирової угоди від 08.08.2018 у справі № 917/1973/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" про стягнення 10 529 100,67 грн та продовжити судовий розгляд справи № 917/1973/16.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Г. Вронська

І. Ткач