ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/22589/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Вронська Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представники учасників справи:

позивача - не з'явився,

відповідача - Кудрицький Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018

(головуючий суддя - Дикунська С.Я., судді: Мальченко А.О., Жук Г.А.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018

(суддя Лиськов М.О.)

у справі № 910/22589/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс"

про стягнення 8 172,01 грн та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (далі - ТОВ "Євротранссервіс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (далі - ТОВ "Магістраль-Транс") про стягнення 8 172,01 грн та повернення майна.

1.2. Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором найму (оренди) транспортного засобу №9125/12/14 від 31.12.2014 щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача 5 333,33 грн заборгованості з орендної плати та 2 838,68 грн неустойки. Крім цього, позивачем на підставі ст. 782 ЦК України направлено відповідачу листа №1 від 25.07.2017 про відмову від договору та погашення заборгованості, який останнім отримано 03.08.2017. Відповідно з 03.08.2017 договір є розірваним, а обов'язок відповідача згідно з ст. 785 ЦК України по поверненню позивачу автомобіля - загальний вантажний сідловий тягач - Е. RENAULT PREMIUM 430.19 Т, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) VF624GPA000065358, котрий має реєстраційний номер АА 9125 ОС - таким, що настав.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 31.12.2014 між ТОВ "Євротранссервіс" (наймодавець) та ТОВ "Магістраль-Транс" (наймач) укладено договір найму (оренди) транспортного засобу №9125/12/14 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль - загальний вантажний сідловий тягач - Е, RENAULT PREMIUM 430.19 Т, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) VF624GPA000065358, котрий має реєстраційний номер АА 9125 ОС, зареєстрований за наймодавцем у Центрі ДАІ 8009, 30.12.2014.

Цей договір згідно з п. 2.1 укладається строком на 36 (тридцять шість) місяців з дати його підписання сторонами. Сторони погодились з тим, що при користуванні наймачем автомобілем, переданим за договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору без заперечень з боку наймодавця він є поновленим на строк, який був раніше встановлений у цьому правочині.

Пунктом 3.1 договору сторони встановили, що плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно з узгодженими між сторонами рахунками оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Підписання договору сторонами розцінюється як передання автомобіля (п. 4.1).

За змістом п. 4.2 договору повернення майна після закінчення строку його дії здійснюється наймачем на першу вимогу наймодавця (з урахуванням вимог п. 2.1 договору), заявлену у письмовій формі, що оформлюється актом, скріпленим підписами учасників правочину.

Повернення автомобіля може бути здійснено до закінчення строку дії договору, якщо сторони взаємно домовились про це (п. 4.3 договору).

2.2. Відповідно до наданих позивачем актів виконаних робіт та рахунків за договором за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати на загальну суму 3 000,00 грн, яка не була ним оплачена.

2.3. Листом №1 від 25.07.2017 "Про відмову від договору та погашення заборгованості", який відповідачем отримано 03.08.2017, позивач повідомив відповідача про наявність у нього заборгованості з оплати орендних платежів за користування орендованим майном, а також зазначив про односторонню відмову від договору та просив повернути об'єкт оренди - автомобіль.

Листом №33 від 04.08.2017 відповідач відмовив в задоволенні вимог позивача щодо повернення транспортного засобу та зазначив, що умовами договору не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку.

2.4. 29.11.2017 позивач повторно звернувся до відповідача, направивши йому листа №13 від 15.11.2017 про погашення існуючої заборгованості, який відповідачем отримано 05.12.2017.

01.12.2017 на адресу відповідача надіслано листа №14 від 30.11.2017 про повернення транспортного засобу з вимогою про сплату орендних платежів за договором за 2017 рік. До листа надано рахунок №9 на оплату послуг в сумі 2 333,33 грн.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 28 лютого 2018 року рішенням Господарського суду міста Києва в частині стягнення суми основного боргу провадження у справі закрито. В іншій частині позовні вимоги ТОВ "Євротранссервіс" задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Магістраль-Транс" на користь ТОВ "Євротранссервіс" неустойку у сумі 2 838,68 грн за договором найму (оренди) транспортного засобу №9125/12/14 від 31.12.2014 та судовий збір в сумі 3 200,00 грн. Зобов'язано ТОВ "Магістраль-Транс" повернути ТОВ "Євротранссервіс" автомобіль - загальний вантажний сідловий тягач - Е. RENAULT PREMIUM 430.19 Т, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) VF624GPA000065358, котрий має реєстраційний номер АА 9125 ОС.

3.2. 19 червня 2018 року постановою Київського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 залишено без змін.

3.3. Закриваючи провадження у справі в частині стягнення з відповідача 5 333,33 грн заборгованості з орендної плати, господарські суди виходили з того, орендна плата була сплачена у зазначеному розмірі 02.02.2018, тобто після порушення провадження у справі, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

3.3.1. Задовольняючи позовні вимоги в частині повернення орендованого майна, господарські суди дійшли висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 782 ЦК України договір найму (оренди) транспортного засобу №9125/12/14 від 31.12.2014 є розірваним з 03.08.2017 і у відповідача на підставі ст. 785 ЦК України виникло зобов'язання по поверненню позивачу автомобіля.

3.3.2. Стягуючи з відповідача 2 838,68 грн неустойки, нарахованої у зв'язку з неповерненням орендованого майна за актом приймання-передачі, господарські суди зазначили про те, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України має право вимагати від наймача сплати неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 12 липня 2018 року ТОВ "Магістраль-Транс" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018, рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

4.2. Скаржник обґрунтовує вимоги, що містяться у касаційній скарзі, зокрема, такими доводами.

4.2.1. Господарськими судами порушено вимоги ст.ст. 526, 530, ч. 4 ст. 612, 613, 782 ЦК України, що є підставою для скасування судових рішень.

4.2.2. Обов'язковою передумовою для здійснення оплати є наявність рахунку, який повинен бути узгоджений з орендарем, а не акта виконаних робіт як помилково вказано у судових рішеннях.

4.2.3. Умовами договору не передбачено можливості сплати коштів за оренду майна на підставі актів виконаних робіт, відповідно, висновки судів про те, що акти виконаних робіт є підставою для оплати за оренду, не відповідають ні умовам договору, ні вимогам ст.ст. 526, 530 ЦК України.

4.2.4. Строк, встановлений ст. 782 ЦК України, починається лише з моменту отримання відповідачем відповідних рахунків, а саме з 05.12.2017, тобто до 05.12.2017 у відповідача не виникло обов'язку щодо сплати орендної плати.

4.2.5. Безпідставними є також висновки судів про те, що лист позивача від 25.07.2017, який отриманий відповідачем 03.08.2017, є підставою для відмови від договору та повернення майна, адже у цьому листі викладена вимога позивача про розірвання договору у зв'язку з несплатою рахунків, які самим позивачем не були направлені відповідачу.

4.3. 27 серпня 2018 року ТОВ "Євротранссервіс" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

4.3.1. ТОВ "Євротранссервіс" зауважило на тому, що рішення, що оскаржуються, прийняті з дотриманнях вимог матеріального права, а касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на норми процесуального чи матеріального права, які порушені судом першої чи апеляційної інстанцій.

4.4. Склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03.09.2018, які містяться у матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

5.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір по справі стосується стягнення з відповідача 5 333,33 грн заборгованості з орендної плати, 2 838,68 грн неустойки та повернення майна.

5.2.2. Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

5.2.3. Відповідно до частин 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 765 ЦК України).

Відповідно до статті 174 ГК України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно з ст.ст. 193, 202 ГК України та ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

5.2.4. Господарськими судами було встановлено, що позивачем були надані копії актів виконаних робіт та рахунків за договором за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 3 000,00 грн, які не були оплачені відповідачем.

Також господарськими судами встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача з орендної плати з квітня 2017 року по липень 2017 року становить 5 333,33 грн, яка була оплачена відповідачем 02.02.2018, тобто після порушення провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновком обох судових інстанцій про відсутність предмету спору в частині стягнення основної суми заборгованості в сумі 5 333,33 грн та закриття провадження у справі у вказаній частині позовних вимог.

5.2.5. Статтею 782 ЦК України передбачено право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі.

Господарськими судами встановлено, що 25.07.2017 на адресу відповідача був направлений лист №1 "Про відмову від договору та погашення боргу", який отриманий відповідачем 03.08.2017. В пункті 2 частини 1 цього листа позивач посилається на договір договором найму (оренди) транспортного засобу №9125/12/14 від 31.12.2014. У передостанньому абзаці листа №1 від 25.07.2017 ТОВ ТОВ "Євротранссервіс" висунуто вимогу щодо повернення транспортних засобів, перелік яких зазначений в цьому листі.

Право наймодавця вимагати повернення речі у разі припинення договору найму передбачено статтею 785 ЦК України.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди майна як внесення орендної плати є достатньою правовою підставою для відмови наймодавця від договору оренди та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 782 ЦК України договір найму (оренди) транспортного засобу №9125/12/14 від 31.12.2014 є розірваним з 03.08.2017, господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача повернути транспортний засіб ТОВ "Євротранссервіс".

5.2.6. Щодо заявленої позивачем до стягнення 2 838,68 грн неустойки, нарахованої в зв'язку з неповерненням орендованого майна за актом приймання-передачі, Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на такому.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець згідно з ч. 2 ст. 785 ЦК України має право вимагати від наймача сплати неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, у разі не виконання обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Оскільки відповідачем не повернуто позивачу автомобіль за актом приймання-передачі, як того вимагають умови договору та вимоги чинного законодавства, господарські суди правильно зазначали про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки, нарахованої за період після припинення договору оренди.

5.2.7. Твердження скаржника про те, що обов'язковою передумовою для здійснення оплати є наявність рахунку, узгодженого з орендарем, а не акта виконаних робіт, було правильно відхилено господарськими судами, оскільки договором сторони погодили, що плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлюється сторонами кожного місяця згідно з узгодженими між сторонами рахунками оренди, які наймач зобов'язується оплачувати щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Тобто, в даному випадку сторони не визначили чіткого розміру орендної плати, передбачивши, що він в подальшому буде узгоджуватися сторонами у відповідних рахунках.

Водночас судами встановлено, що сторони шляхом підписання відповідних актів виконаних робіт дійшли згоди щодо визначення розміру плати за користування наймачем об'єктом найму. При цьому, жодних заперечень щодо такого узгодження розміру орендної плати від сторін договору не надходило.

В свою чергу, неотримання рахунків на оплату не є тією підставою, яка унеможливлює сплату орендних платежів, оскільки рахунок є лише документом, що містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити орендні платежі, оскільки такий обов'язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку.

5.2.8. Згідно з ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Тлумачення частини першої статті 613 ЦК України свідчить, що прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов'язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов'язання належним чином. Якщо прострочення боржника - це прострочення у виконанні зобов'язання, то прострочення кредитора - це прострочення у прийнятті виконання зобов'язання.

Відповідно неотримання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє орендаря від обов'язку сплатити у визначений договором строк плату за користування найманим майном.

5.2.9. Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не спростував висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позову та не довів неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Верховний Суд вважає висновок господарських судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог обґрунтованим, оскільки позивачем доведено порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів. При цьому, доводи заступника прокурора міста Києва у касаційній скарзі фактично зводяться до переоцінки обставин справи, що не є компетенцією Верховного Суду, враховуючи вимоги ст. 300 ГПК України.

6.2. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень, що оскаржуються, - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 у справі №910/22589/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І. Ткач

Судді: О. Баранець

Г. Вронська