РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2018Справа № 910/6385/18

За позовом доАкціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАФТ ФІНАНС"
простягнення 9 912 160,68 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:
від позивача:Оніщук В.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт Фінанс" (надалі - відповідач) про стягнення 8 776 369, 40 грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 29.02.2016, а також 746 326,23 грн. пені, 68 425,12 грн. 3% річних та 321 039,93 грн. інфляційних втрат, у зв'язку із тим, що відповідач в порушення норм законодавства та умов договору не здійснив оплату наданих йому послуг балансування для врегулювання негативних місячних небалансів за листопад-грудень 2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.06.2018.

13.06.2018 відповідач надав заяву про перенесення судового засідання.

15.06.2018 позивач надав письмові пояснення, з яких вбачається, що на підставі рішення акціонера Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" №186 від 21.05.2018 змінено офіційне найменування юридичної особи на Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 та від 13.07.2018 відкладено підготовчі судові засідання на 13.07.2018 та 10.08.2018 відповідно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.08.2018.

У судове засідання 29.08.2018 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання та останнім, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки, суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання 29.08.2018 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 29.08.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (за Договором - Оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крафт Фінанс" (за Договором - Замовник) укладено договір транспортування природного газу № (надалі - Договір), відповідно до умов якого (п. 2.1. Договору), Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену із цьому Договорі вартість таких Послуг.

Разом з тим, пунктом 2.2 Договору передбачено, що Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 (надалі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Так, пунктом 2.3 Договору передбачений перелік послуг, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором, а саме - послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності), послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування) та послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 Договору).

Відповідно до п. 2.7 Договору Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.

Пунктом 3.1 Договору передбачено обов'язок Оператора, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від Замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Разом з тим, Оператор має право, зокрема, користуватися іншими правами, передбаченими цим Договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов'язків Оператора газотранспортної системи (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору Замовник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби Оператора; вчасно врегульовувати небаланси.

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п. 4.2 Договору).

Між тим, відповідно до п. п. 9.1, 9.4, Договору, у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов'язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів;

Зокрема, згідно п. 11.4. Договору, послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Відповідно до п. 17.1 Договору, цей договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 січня 2016 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

За своєю правовою природою між позивачем та відповідачем укладено договір, в якому містяться елементи договору поставки та договору про надання послуг. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаних видів договорів, а тому відповідно до вимог ст. ст. 627, 628, 638, 712, 901, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а також з урахуванням положень Закону України "Про ринок природного газу" він вважається укладеним.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та з урахуванням положень Кодексу газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 є обов'язковим для виконання Сторонами.

Так, згідно пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу, одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Пунктом 8 глави 1 розділу XII Кодексу передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу ІІІ цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу, поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Алокація, згідно пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу, це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.

Як вбачається з наведених положень Кодексу, алокація здійснюється на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу, згідно яких замовник послуг на транспортування подає певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснює їх відбір з такої системи.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно пунктів 1, 3 глави 1 розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема як: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування (пункт 7 глави 3 розділу XIV Кодексу).

Пунктами 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Відтак, як випливає із зазначених приписів чинного законодавства, позивач має права та обов'язки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у зв'язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу.

Так позивачем, на підставі звітів по точках входу/виходу відповідача, як замовника послуг транспортування за листопад та грудень 2017 року з деталізацією по споживачах ЗПТ ТОВ "Крафт Фінанс" на точках виходу за листопад та грудень 2017 року та місячних номінацій постачання обсягів природного газу на листопад та грудень 2017 року, копії яких містяться в матеріалах справи, здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точок виходу з газотранспортної системи та встановлено:

- у листопаді 2017 року відповідач подав для транспортування на точках входу до газотранспортної системи обсяг природного газу в обсязі 460,809 тис. куб. м., при цьому відібрав за вказаний період з газотранспортної системи на точках виходу обсяг природного газу в розмірі 822,830 тис. куб. м що перевищує обсяг поданого природного газу до газотранспортної системи на негативну різницю 362,021 тис. куб. м., яка і склала обсяг негативного місячного небалансу згідно з приписами Кодексу;

- в грудні 2017 року відповідач подав для транспортування на точках входу до газотранспортної системи обсяг природного газу в обсязі 102,000 тис. куб. м., при цьому відібрав за вказаний період з газотранспортної системи на точках виходу обсяг природного газу в розмірі 589,900 тис. куб. м., що перевищує обсяг поданого природного газу до газотранспортної системи на негативну різницю 487,900 тис. куб. м., яка і склала обсяг негативного місячного небалансу.

Таким чином, згідно з процедурою алокації позивачем встановлено негативний місячний небаланс поданого відповідачем та транспортованого позивачем природного газу відповідно до умов договору транспортування природного газу № від 29.02.2016 в обсязі 362,021 тис. куб. м. - за листопад 2017 року та 487,900 тис. куб. м. - за грудень 2017 року.

Відповідно до акту надання послуг балансування обсягів природного газу від 30.11.2017 № 11-17--БАЛАНС та акту надання послуг балансування обсягів природного газу від 31.12.2017 № 12-17--БАЛАНС, копії яких містяться в матеріалах справи, позивач на виконання умов Договору, надав відповідачеві послуги балансування обсягів природного газу для врегулювання негативного місячного небалансу відповідача на загальну суму 9 172 569,40 грн., а саме: за листопад 2017 року - на загальну суму 3 787 626,47 грн. та за грудень 2017 року - на загальну суму 5 384 942,93 грн., водночас

відповідач розрахувався за вказані послуги частково - на суму 396 200,00 грн.

Як вбачається з листів від 15.12.2017 №ТSOВИХ-17-136 та від 14.01.2018 №ТSOВИХ-18-28, копії яких містяться в матеріалах справи, та які були отримані відповідачем, позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування з наданням вказаних вище актів про надання послуг балансування, рахунків та звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування, що містять деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу.

Доказів оплати відповідачем наданих позивачем послуг балансування на загальну суму 8 776 369,40 грн. відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу суду не надано, чим порушено право позивача.

Статтями 525 та 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, у відповідності до приписів ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що права позивача, за захистом яких останній звернуся до суду - порушені відповідачем, вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 776 369,40 грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 29.02.2016 за листопад-грудень 2017 року є обґрунтованими та позов у зазначеній частині вимог підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань зі сплати позивачеві заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 29.02.2016, позивачем нараховано відповідачеві 68 425,12 грн. 3% річних, тому числі: по заборгованості за листопад 2017 року - на суму 33 017,28 грн. за період з 02.01.2018 по 18.04.2018 та по заборгованості за грудень 2017 року - на суму 35 407,84 грн. за період з 29.01.2018 по 18.04.2018, а окрім того - 321 039,93 грн. інфляційних втрат за загальний період з 01.01.2018 по 30.04.2018.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що він є обґрунтованим, арифметично вірним, відповідає вимогам Законодавства та умовам Договору, а тому позов у частині вимог про стягнення 3% річних в розмірі 68 425,12 грн. та інфляційних втрат в розмірі 321 039,93 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України).

В силу приписів ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 13.5 Договору в разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Так, у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань зі сплати позивачеві заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 29.02.2016, позивачем нараховано відповідачеві 746 326,23 грн. пені, тому числі: по заборгованості за листопад 2017 року - на суму 354 479,42 грн. за період з 02.01.2018 по 18.04.2018 та по заборгованості за грудень 2017 року - на суму 391 846,23 грн. за період з 29.01.2018 по 01.03.2018.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 746 326,23 грн. пені є обґрунтованими та позов у зазначеній частині вимог підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 46, 52, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАФТ ФІНАНС" (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 3; ) на користь Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) заборгованість у розмірі 8 776 369, 40 грн, пеню в розмірі 746 326, 23 грн, 3% річних в розмірі 68 425, 12 грн., інфляційні витрати в розмірі 321 039, 93 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 148 682, 41 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу..

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 03.09.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко