РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"29" серпня 2018 р. Справа № 902/710/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Розізнана І.В.

судді Тимошенко О.М.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про призначення в справі №902/710/16 судової економічної експертизи

за матеріалами апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року в справі №902/710/16 (суддя Маслій І.В.)

час та місце ухвалення: 17 жовтня 2016 року; м. Вінниця, Пирогова, 29; вступна і резолютивна частина проголошена о 12:07 год; повний текст рішення складено 24 жовтня 2016 року

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс"

про стягнення вартості частки у статутному капіталі товариства

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2;

відповідача - Шипілов О.В..

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" (надалі - Відповідач) про стягнення вартості частки у статутному капіталі товариства.

Рішенням місцевого господарського суду від 17 жовтня 2016 року, в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з підстав, висвітлених в ній, просив суд: призначити у даній справі експертну оцінку дійсної (ринкової) вартості активів Відповідача для обчислення вартості частини майна розміром 39%; рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2017 року (головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В.) в задоволенні апеляційної скарги Позивача було відмовлено, а рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Водночас, постановою Верховного Суду від 06 березня 2018 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2017 року (головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В.) було скасовано, а матеріали справи №902/710/16 передано на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Суд констатує, що 11 квітня 2018 року матеріали справи №902/710/16 надійшли до Рівненського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2018 року автоматизованою системою документообігу суду визначено склад суду, а саме: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В., суддя Тимошенко О.М..

Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року (том 4; а.с. 12) було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача.

В свою чергу, ухвалою суду від 14 травня 2018 року (том 7; а.с. 9), з підстав, наведених в ній, розгляд даної справи було призначено на 01 червня 2018 року на 10:30 год..

Разом з тим, ухвалою суду від 30 травня 2018 року (том 7; а.с. 11) розгляд даної справи було перепризначено на 11 червня 2018 року.

Водночас, ухвалою суду від 11 червня 2018 року (том 7; а.с.43-45) було зобов'язано Тульчинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області тимчасово вилучити у Відповідача письмові докази: установчий договір про створення Відповідача; реєстраційні документи Відповідача; протоколи та витяги з протоколів загальних зборів учасників Відповідача; заяву Позивача про вступ до Відповідача; баланс Відповідача станом на 23 серпня 2013 року (або станом на найближчу дату); звіт про фінансові результати станом на 23 серпня 2013 року (або станом на найближчу дату) Відповідача. Водночас, даною ухвалою було зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Також ухвалою суду від 11 червня 2018 року (том 7; а.с. 40-42), було стягнуто з Відповідача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 8 810 грн.

Суд констатує, що 26 липня 2018 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від Відповідача надійшли витребувані ухвалою суду від 11 червня 2018 року докази (том 7; а.с. 49-123).

В свою чергу, з огляду на усунення обставин, що викликали зупинення апеляційного провадження у справі №902/710/16,ухвалою суду від 06 серпня 2018 року (том 4; а.с. 155) апеляційне провадження було поновлено, а справу призначено до розгляду на 22 серпня 2018 року на 15:30 год..

Водночас, ухвалою суду від 15 серпня 2018 року (том 4; а.с. 159), з підстав, наведених в ній, клопотання Позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було задоволено, забезпечення проведення відеоконференції було доручено господарському суду Вінницької області.

Суд констатує, що 20 серпня 2018 року від Позивача надійшло клопотання про призначення комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертиз в даній справі. Обгрунтовуючи клопотання, Позивач зазначив, що при поверненні на новий розгляд Верховним Судом (постанова від 06 березня 2018 року) даної справи, суд касаційної інстанції вказав, що ухвалою суду від 10 січня 2017 року було призначено судову економічну експертизу, однак висновок так і не був отриманий апеляційним судом. Позивач констатує, що в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року було встановлено, що предметом позову є стягнення вартості частки Позивача і в предмет доказування входить, в тому числі, визначення вартості частки, яка повинна бути актуальною ринковою вартістю та вказано на необхідність проведення експертизи. Відтак, як вважає Позивач, доцільним є проведення експертизи в даній справі.

Крім того, в даному клопотанні Позивач також вказав, що як вбачається з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав Відповідача, станом на день подання Позивачем заяви про вихід (23 серпня 2013 року), на праві власності Відповідачу належало нерухоме майно. Однак, як зазначає Позивач, на момент призначення економічної експертизи ухвалою суду від 10 січня 2017 року, вказана вище інформація щодо нерухомого майна а ні Позивачу, а ні суду відома не була. Відтак, Позивач просить апеляційний суд призначити і будівельну-технічну експертизу в даній справі.

Водночас, Позивач також подав клопотання про витребування у відділу статистики у Тульчинському районі Головного управління статистики у Вінницькій області баланс та звіт про фінансові результати Відповідача за 9 місяців 2013 року. Дане клопотання Позивач обгрунтовує тим, що як вбачається із опису вкладення цінного листа (том 4; а.с. 143), наданого суду як доказ направлення матеріалів Відповідачем, останнім не зазначено оригінал чи копію балансу та звіту було надано, на відміну від опису документів позицій 1-16 та 19 поштового опису. Як вважає Позивач, якщо баланс та звіт подано в оригіналі, вказане має бути засвідчене в описі, якщо в копії, то оформлення даних копій не відповідає пункту 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, з огляду на що, на переконання Позивача, дані докази не можуть бути прийняті судом до уваги.

Суд констатує, що 27 серпня 2018 року на поштову адресу суду від Відповідача надійшли додаткові пояснення (том 4; а.с. 179-182), в яких Відповідач зокрема зазначив, що оскільки в матеріалах справи наявні баланс та звіт про фінансові результати Відповідача за 9 місяців 2013 року, то не має необхідності в задоволенні клопотання Позивача про витребування даних документів в органах статистики. Що ж до клопотання Позивача про призначення в даній справі експертизи, то Відповідач у поданих поясненнях вказує, що ним було долучено до матеріалів справи висновок експерта №70/18 за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 05 липня 2018 року (том 4; а.с. 124-142). Даним висновком експерта, як вважає Відповідач, було визначено вартість чистих активів Відповідача. Крім того, як зазначає Відповідач даним висновком також визначено розмір нерозподіленого прибутку (непокритого збитку) Відповідача. Водночас, як вказує Відповідач вищевказаним висновком експерта було визначено розмір виплати Позивачу, у зв'язку із його виходом із складу учасників Відповідача, станом на 05 жовтня 2013 року (тобто станом на найближчу дату балансу до дати складання заяви про вихід із складу Відповідача) в сумі 70 590 грн.

Відтак, на переконання Відповідача, в розумінні статті 99 ГПК України, відсутня сукупність умов для призначення вказаних експертиз, з огляду на те, що Відповідачем був долучений до матеріалів справи висновок експерта №70/18 за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 05 липня 2018 року з цих самих питань, і які безпосередньо, на думку Відповідача, повністю надають відповідь на позовні вимоги Позивача.

Разом з тим, в даних поясненнях Відповідач звертає увагу апеляційного суду і на те, що зі змісту позовної заяви Позивача слідує, що заява від 23 серпня 2013 року про вихід Позивача зі складу учасників Відповідача була подана Позивачем в той же день, однак, як вважає Відповідач, Позивач не надав доказів подання такої заяви до Відповідача саме 23 серпня 2013 року. Крім того, як зазначає Відповідач, а ні Позивачем, а ні судами не було враховано вимоги частини 1 статті 148 ЦК України та пункту 9.1 Статуту щодо необхідності подання заяви про вихід не пізніше ніж за місяць до виходу. Таким чином, як вважає Відповідач, оскільки самим Позивачем не встановлена точна дата виходу зі складу учасників Відповідача, то і порушення прав Позивача не відбулося і з боку Відповідача.

В судовому засіданні від 22 серпня 2018 року було оголошено перерву до 29 серпня 2018 року до 16:00 год..

В судовому засіданні від 29 серпня 2018 року в режимі відеоконференції представник Позивача підтримав клопотання щодо призначення в даній справі комплексної судово-економічної та будівельно-технічної екпертиз, а також підтримав клопотання про витребування доказів, з підстав, наведених у даних клопотаннях.

В судовому засіданні від 29 серпня 2018 року в режимі відеоконференції представник Відповідача заперечив щодо клопотань Позивача, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, а тому просить суд відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши надані клопотання, апеляційний господарський суд вирішив відмовити в задоволенні клопотання про витребування балансу та звіту про фінансові результати Відповідача за 9 місяців 2013 року та частково задоволив клопотання Позивача про призначення експертизи в даній справі. При цьому, суд виходив з наступного.

Як вже зазначалося вище в даній ухвалі, на виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 11 червня 2018 року, Відповідачем все ж таки було надано необхідні докази, в тому числі і баланс та звіт про фінансові результати діяльності Відповідача.

В силу дії частини 1 статті 81 ГПК України: учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом; таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу; якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи ж те, що дані документи вже судом отримані та наявні в матеріалах справи, враховуючи факт того, що на даних документах наявні оригінали підпису та печатки Відповідача, а також і те, що Позивачем не доводиться факт їх невідповідності, суд оцінює дані докази як належні та допустимі, а відтак відмовляє в задоволенні вищевказаного клопотання Позивача про витребування доказів.

Крім того, суд, відмовляючи в задоволенні даного клопотання враховує і те, що з огляду на вищевказане, а також факт того, що справа розглядається судом значний час (з огляду на ігнорування Відповідачем вимог суду до зупинення провадження провадження у справі та винесення ухвали щодо тимчасового вилучення у Відповідача доказів, та ухвали про стягнення штрафу), витребування ще одного примірника вказаних вище доказів (з огляду на неоспорення їх відповідності) лише ще більше затягне строк вирішення спору та відтермінує на невизначений час вирішення іншого клопотання (про призначення експертизи).

Відтак, з огляду на все вищевказане, суд відмовляє Позивачу в задоволенні клопотання про витребування вищенаведених доказів (що вже наявні в матеріалах справи).

Що ж до клопотання Позивача щодо призначення судової експертизи в даній справі, то колегія суду апеляційної інстанції зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові від 06 березня 2018 року вказав, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що за наявними у справі матеріалами неможливо встановити дійсну (ринкову) вартість майна товариства та, як наслідок, визначити вартість частки Позивача в статутному капіталі.

Суд касаційної інстанції визнав такі висновки Рівненського апеляційного господарського суду викладені у постанові від 03 жовтня 2017 року передчасними та вказав, що право на вихід з товариства є безумовним суб'єктивним правом учасника, яке не залежить від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого має наслідком припинення корпоративних відносин між учасником і товариством. При цьому на учасника покладається обов'язок повідомити товариство про свій вихід шляхом подання або вручення відповідної заяви.

Також, Верховний Суд констатував, що суд апеляційної інстанції призначаючи у справі експертизу повинен був витребувати у Відповідача докази необхідні для проведення експертизи, що й зумовило неможливість проведення експертизи у справі №902/710/16 за наявними у ній доказами.

Колегія суддів констатує, що частиною 1 статті 99 ГПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

З огляду на попередні дії Відповідача щодо не подання при першому апеляційному розгляді документів для проведення експертизи, з огляду на не подання цих доказів при даному апеляційному розгляді до застосування судом примусу (про що описано вище в даній судовій постанові - ухвали суду від 11 червня 2018 року), поданий висновок експерта за №70/18 за результатами проведеної судово-економічної експертизи від 05 липня 2018 року (том 4; а.с. 124-142), здійснений на замовлення Відповідача, апріорі викликає у суду сумніви щодо його правильності. Відповідні сумніви вказані і Позивачем.

Крім того, суд апеляційної інстанції також звертає увагу і на те, що відповідно норм ГПК України, а саме частини 2 статті 263 ГПК України, в апеляційному провадженні не передбачено подачу такого висновку експерта. При цьому, колегія суду наголошує і на тому, що в силу дії статті 178 ГПК України (пункт 1 частини 1): у строк, встановлений судом в ухвалі про вікриття провадження у справі, відповідач має надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Тобто, за будь-яких умов, такий висновок (разом із відзивом) надається у строк, визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі. При цьому, як вказано вище в даній ухвалі, апеляційне провадження в даній справі відкрито ухвалою від 12 квітня 2018 року, в котрій запропонований строк для подачі відзиву - 15 днів здня вручення ухвали. Відтак, навіть якщо вважати, що такий висновок може надаватися суду апеляційної інстанції, то строк на його подачу закінчився 02 травня 2018 року, в той час, як даний висновок наданий 26 липня 2018 року.

В той же час, суд констатує, що в даному висновку не проведено визначення щодо:

" - Якою є дійсна ринкова вартість майна ТОВ "Едельвейс", пропорційна частці учасника товариства ОСОБА_1 розміром 39% у статутному капіталі товариства, визначена станом на 23 серпня 2013 року (дата направлення заяви товариству рекомендованим листом)?;

- Яким є розмір частини прибутку ТзОВ "Едельвейс", пропорційний частці учасника ОСОБА_1 в статутному капіталі (39%), отриманого у 2013 році, за період до дати подання заяви про вихід ОСОБА_1 з товариства, тобто до 23 серпня 2013 року?".

При цьому суд констатує, що необхідність проведення експертизи з даних питань наголошено в постанові Верховного Суду по даній справі і без визначення ринкової вартості оборотних і необоротних активів (тобто майна) Відповідача, неможливо (на переконання колегії суду) правильно вирішити даний спір.

Що ж до доводів Позивача щодо проведення будівельно-технічної експертизи, з розширеним списком майна Відповідача (що наведено у питанні Позивача), то суд не вважає доцільним призначення такої експертизи. адже дане питання поглинається питанням щодо ринкової вартості майна, адже для відповіді на останнє, експертом досліджуватиметься вартість усіх активів (в тому числі і нерухомого майна), наявних на момент подачі Позивачем заяви про вихід зі складу учасників Відповідача.

Так само суд констатує необхідність отримання відповіді і на друге питання.

Також суд апеляційної інстанції констатує необхідність проведення експертизи і тим, що у висновку, поданому Відповідачем (№70/18 від 05 липня 2018 року) не проводилося дослідження ринкової вартості активів (майна Відповідача), станом на 23 серпня 2013 року (дату подачі заяви та дату, визначену в позовній вимозі Позивача; дату, станом на яку при першому апеляційному розгляді призначалася експертиза). При цьому суд наголошує, що дану дату, як належну для призначення експертизи, не спростовано а ні постановою Вищого господарського суду України від 02 березня 2017 року (котрою переглядалося питання законності призначення судом експертизи при першому апеляційному розгляді), а ні постановою Верховного Суду від 06 березня 2018 року.

Водночас, суд констатує, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

З огляду на вищенаведене колегія суддів доходить висновку про необхідність призначення у справі №902/710/16 судово-економічної експертизи, з поставленням перед експертом наступних питань:

"а) Якою є дійсна ринкова вартість майна ТОВ "Едельвейс", пропорційна частці учасника товариства ОСОБА_1 розміром 39% у статутному капіталі товариства, визначена станом на 23 серпня 2013 року (дата направлення заяви товариству рекомендованим листом)?;

б) Яким є розмір частини прибутку ТзОВ "Едельвейс", пропорційний частці учасника ОСОБА_1 в статутному капіталі (39%), отриманого у 2013 році, за період до дати подання заяви про вихід ОСОБА_1 з товариства, тобто до 23 серпня 2013 року?".

Призначаючи дану експертизу суд враховує, що Позивач наполягав на дорученні її проведення Вінницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз (21001, м. Вінниця, вул. Батозька, 1) та враховує, що Відповідач в цій частині не заперечував щодо визначення саме цієї експертної установи і не вказував інші експертні установи, в які треба направити справу для проведення судової експертизи.

Водночас, оплату вартості проведення експертизи суд покладає на Позивача, оскільки позивач погодився з проведенням цієї оплати, а Відповідач заперечував щодо її оплати.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити що, в силу дії пункту 2 частини 1 статті 228 ГПК України: суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення експертизи.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Отже, враховуючи викладене колегія суддів прийшла до висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 902/710/16 з покладенням оплати за її проведення на Позивача.

Керуючись статтями 99,100, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання про витребування у Відділі статистики у Тульчинському районі балансу та звіту про фінансові результати за 9 місяців 2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс".

2. Призначити у справі 902/710/16 судову економічну експертизу.

3. На розгляд судової експертизи поставити питання:

а) Якою є дійсна ринкова вартість майна ТОВ "Едельвейс", пропорційна частці учасника товариства ОСОБА_1 розміром 39% у статутному капіталі товариства, визначена станом на 23 серпня 2013 року (дата направлення заяви товариству рекомендованим листом)?;

б) Яким є розмір частини прибутку ТзОВ "Едельвейс", пропорційний частці учасника ОСОБА_1 в статутному капіталі (39%), отриманого у 2013 році, за період до дати подання заяви про вихід ОСОБА_1 з товариства, тобто до 23 серпня 2013 року?

4. Проведення експертизи доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз (21001, м. Вінниця, вул. Батозька, 1).

5. На дослідження направити матеріали справи в 4-х томах.

6. ОСОБА_1 оплатити вартість проведення судової економічної експертизи.

7. Попередити експерта про передбачену статтею 384 та статтею 385 Кримінального кодексу України кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків або відмову експерта від виконання покладених обов'язків.

8. Зупинити провадження у справі №910/710/16 до закінчення проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

9. Матеріали справи №902/710/16 направити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз (21001, м. Вінниця, вул. Батозька, 1) для проведення судової експертизи.

10. Вінницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз (21001, м. Вінниця, вул. Батозька, 1) повідомити суд про закінчення проведення експертизи, а експертний висновок направити на адресу суду разом з матеріалами справи.

11. Ухвалу направити сторонам по справі, іншим учасникам справи а також на електронну адресу сторін і інших учасників справи (у разі наявності відомостей про таку адресу) та Вінницькому відділенню Київського науково-дослідному інституту судових експертиз (21001, м. Вінниця, вул. Батозька, 1).

12. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та підлягає оскарженню на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду, в порядку встановленому статтею 288 ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 03 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Тимошенко О.М.