ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про порушення справи про банкрутство

28.08.2018 року

№ 917/962/18

Суддя Білоусов С. М., розглянувши документи

за заявою Комбінату комунальних підприємств м. Глобине, вул. Мічуріна, 94/1, м.Глобине, Полтавська область, 39000,

про порушення справи про банкрутство

встановив: ліквідатор комбінату комунальних підприємств, м.Глобине звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство відповідно до вимог ст. 95 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, яка передбачає особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Дана заява подана без додержання вимог ст.95 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (надалі - Закон), а саме:

Стаття 95 Закону вказує, що у разі, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин, ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов"язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України, тобто дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації (самоліквідації) юридичної особи.

Враховуючи приписи чинного законодавства, необхідними передумовами для звернення із завою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.95 Закону про банкрутство, зокрема, є:

внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ч.1 ст.105 Цивільного кодексу України, надалі - ЦК України); визначення строку заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, який не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (ч.5 ст.105 ЦК України); розгляд кожної окремої вимоги кредитора з прийняттям відповідного рішення та повідомленням про результати розгляду кредитора не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора (ч.6 ст.105 Цивільного кодексу України); вжиття всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості та письмове повідомлення кожного з боржників про припинення юридичної особи (ч.1ст.111ЦК України); повідомлення ліквідаційною комісією (ліквідатором) учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надання відомостей про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства (ч.2 ст.111 ЦК України); закриття рахунків, відкритих у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи (ч.3 ст.111 ЦК України); вжиття заходів щодо інвентаризації юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявлення та вжиття заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб; у випадках, встановлених законом, забезпечення ліквідаційною комісією (ліквідатором) проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється (ч.4 ст.111 ЦК України); своєчасне надання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування (ч.7 ст.111 ЦК України); складення ліквідаційною комісією (ліквідатором) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами проміжного ліквідаційного балансу, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду; затвердження проміжного ліквідаційного балансу учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (ч.8 ст.111 ЦК України).

Враховуючи приписи чинного законодавства, вбачається, що боржник не надав суду наступні докази:

- бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату; перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місцезнаходження, а також загальна балансова вартість майна; перелік майна, що перебуває у заставі або є обтяженим у інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кредиторів, на користь яких вчинено обтяження майна боржника, їх ім'я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційні коди юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), суми їх грошових вимог, підстави виникнення зобов'язань, а також строки їх виконання згідно із законом або договором; докази вжиття всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості.

Крім того, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат (частина четверта статті 11 Закону).

Абзацами 6,7 п. 12 Інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 передбачено, що заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат (частина четверта статті 11 Закону). У визначенні таких витрат слід враховувати необхідність виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі та судового збору, сплаченого кредиторами.

У разі відсутності майна, достатнього для покриття судових витрат, господарський суд повинен повернути заяву боржника про порушення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з тим, що заява не відповідає вимогам, зазначеним у Законі.

До заяви про порушення справи про банкрутство Комбінату комунальних підприємств м. Глобине заявником не надано доказів підтверджуючих достатності майна та грошових коштів для виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі та судового збору, сплаченого кредиторами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону господарський суд не пізніше п’яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо зокрема, заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

З огляду на викладені обставини, підстави для порушення справи про банкрутство Комбінату комунальних підприємств відсутні, а тому, заява підлягає поверненню без розгляду.

При цьому, суд роз"яснює заявнику, що повернення заяви про порушення справи про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду після усунення допущеного порушення.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. 11, 15, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комбінату комунальних підприємств м. Глобине (вул.Мічуріна, 94/1, м.Глобине, Полтавська область, 39000, ) про порушення справи про банкрутство і додані до неї документи повернути без розгляду.

Додаток: заява про порушення справи про банкрутство боржника з доданими до неї документами.

Суддя С.М.Білоусов

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.