номер провадження справи 9/72/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 Справа № 908/1150/18

м.Запоріжжя

За позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72)

про стягнення суми 8375,28 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Махно О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1788 від 26.10.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 20-5 від 09.11.2017, ОСОБА_3, довіреність № 20-466 від 13.04.2018;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 18.06.2018 надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, про стягнення суми збору за повідомлення вантажоодержувача у розмірі 8375,28 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 18.06.2018 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1150/18 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 25.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1150/18, присвоєно номер провадження справи 9/72/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.07.2018. Ухвалою суду від 12.07.2018 розгляд справи відкладено на 14.08.2018, потім в судовому засіданні оголошено перерву до 21.08.2018.

21.08.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які обґрунтовано ст. 3 Закону України Про залізничний транспорт, ч. 5 ст. 370 ГК України, ст.ст. 2, 42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі Статут залізниць України), Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила) та мотивовано тим, що у відповідності до ст. 42 Статуту залізниць України та п. 1 Правил станція Запоріжжя-Ліве надавала відповідачу повідомлення про прибуття вантажу у грудні 2017 січні 2018. Відомості щодо номерів вагонів, накладних, часу повідомлення та видачі вантажів були внесені до книги прибуття вантажів станції. На підставі п. 10 розділу 3 Збірника на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги відповідачу нараховано збір за надання повідомлень про прибуття вантажу, які були внесені до накопичувальних карток №№ 13029006, 13029007, 08029001, 09029002, 10029003, 12029004, що підписані ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» з обмовками. Не визнана відповідачем сума збору за повідомлення про прибуття вантажу склала 8375,28 грн. з ПДВ. ПАТ «ЗТМК «Запоріжсталь» неодноразово повідомлялося про порядок повідомлень. Інформування одержувача на станції призначення щодо прибуття вантажів є обовязком залізниці, одержувач не може відмовитись від цієї послуги. На підстави викладеного, позивач просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що вважає заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що укладені між сторонами договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ПР/ДН-310-916/НЮп/53 (20/2010/888) від 01.06.2010, який втратив чинність з 14.12.2017, № 9630-Є/ЦТЛ-2017 (20/2017/2645) від 14.12.2017 та договір про експлуатації залізничної підїзної колії №ПР/М-16-3/3-708-НЮ ДЧ (20/2016/2889) від 30.09.2016 не містять умов про надання послуги з повідомлення залізницею одержувача про прибуття вантажів, що пояснюється відсутністю в її потребі. Листом № 80/2089729 від 23.12.2016 позивача було повідомлено, що виконання залізницею додаткових операцій, повязаних із перевезенням вантажів, здійснюється на підставі окремих договорів. Накопичувальні картки за послуги повідомлення про прибуття вантажу за період з грудня 2017 по січень 2018 на загальну суму 8375,28 грн., що були надані позивачем у лютому 2018, підписані з боку відповідача з обмовками про те, що оплата нарахована необґрунтовано та сплаті не підлягає, підстави для нарахування відсутні. Згідно зі змістом ст. 42 Статуту та пункту 1 Правил, порядок і спосіб повідомлення встановлюється начальником станції спільно з одержувачем. В пункті 10 Збірника тарифів, на який посилається позивач, встановлено вичерпний перелік способів надання інформації про прибуття вантажів телефоном, поштовим звязком, телеграфом, факсом або електронною поштою, до кожного з яких діє окремий тариф, що свідчить про те, що здійснення такого виду додаткових операції є опцією, що обирається одержувачем та не може встановлюватись залізницею односторонньо. З метою врегулювання зазначеного спірного питання, 07.02.2017 сторонами була проведена спільна нарада, що оформлено протоколом. Позивачем був направлений на узгодження відповідачу проект Порядку повідомлення про прибуття вантажів, який залишився неузгодженим через недосягнення згоди щодо істотних умов договору. Відсутність укладеного договору про порядок повідомлення про прибуття вантажів унеможливлює нарахування плати за послугу, якої сторона не потребує. Позивачем не доведено наявність порушень з боку відповідача та підстав для задоволення його позову. Просить у позові відмовити в повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, зазначивши, що відповідач безпідставно зазначає на обовязковість укладання окремого договору з посиланням на частину 3 п.1 Правил видачі вантажів, оскільки інформація одержувачів про вантажі, що мають надійти на станцію призначення є іншим видом послуг і не відноситься до послуг про надання інформації про прибуття вантажів. Таким чином інформація про прибуття вантажу на адресу одержувача встановлюється ст. 42 Статуту залізниць України та Правил видачі вантажів, дана послуга не є такою, що повинна узгоджуватись та прописуватись в окремих договорах, оскільки є невідємною частиною послуг під час перевезення вантажу. Згідно зі ст. 42 Статуту порядок і способи повідомлення про прибуття вантажу встановлюються начальником станції, одержувач може визначити спосіб повідомлення. Відповідач повернув направлений йому, на виконання умов ст. 42 Статуту, проект Порядку щодо способу повідомлення про прибуття вантажів на станцію призначення Запоріжжя-Ліве без узгодження, натомість іншого способу повідомлення, замість запропонованого, відповідачем обрано не було. У звязку з тим, що повідомлення одержувача про прибуття вантажу є обовязком залізниці, працівниками станції Запоріжжя-Ліве здійснювалося повідомлення у зручний спосіб за телефоном.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (Перевізник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (відправник, одержувач, експедитор (Замовник) укладений Договір № 9630-Є/ЦТЛ-2017 (20/2017/2845) про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги. Попередній договір № ПР/ДН-310-916/НЮп/53 (20/2010/888) від 01.06.2010 втратив чинність з 14.12.2017. Крім того, 30.09.2016 між позивачем та відповідачем (Власник колії) був укладений Договір № ПР/М-16-3/1-708-НЮ ДЧ (20/2016/2889) про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Відповідно до п. 21 Договору, він діє до 30.11.2021 включно.

У грудні 2017 січні 2018 на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на адресу ПАТ «Запоріжсталь» прибував вантаж в залізничних вагонах. Станція Запоріжжя-Ліве надавала відповідачу повідомлення про прибуття вантажу. Відомості про номери вагонів, дати прибуття, повідомлення та видачі вантажів вантажоодержувачу внесені до книги прибуття вантажів станції Запоріжжя-Ліве.

Станцією Запоріжжя-Ліве ПАТ «Українська залізниця» складались та надавались на підпис відповідача накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів (форма ФДУ-92), а саме: № 08029001 від 08.02.2018, № 09029002 від 09.02.2018, 10029003 від 09.08.2018, № 12029004 від 12.02.2018, № 13029006 від 13.02.2018, № 13029007 від 13.02.2018 на загальну суму 8375,28 грн. з найменуванням платежу: «повідомлення одержувача при перевезенні вантажів. повідомлення телефоном». Представником ПАТ «Запоріжсталь» зазначені накопичувальні карти підписані з обмовками: Накопичувальна картка необґрунтована, оплаті не підлягає. Підстави для нарахування відсутні». В графі підстави для справляння платежів вказано: «Збірник тарифів р. 3 п. 10», найменування та номер документа: «дог. №ГУ-2».

Матеріали справи свідчать, що листом №80/2089729 від 23.12.2016, адресованим начальнику регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», у зв`язку з оформленням працівниками станції Запоріжжя-Ліве накопичувальних карток за повідомлення про прибуття вантажу, ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» повідомляло, що виконання залізницею додаткових операцій, повязаних із перевезенням вантажів, здійснюється на підставі окремих договорів. Жоден із чинних договорів, укладених з ПАТ» Укрзалізниця» не містить умови про надання комбінату такої послуги, що пояснюється відсутністю у її потребі. В листі також зазначено, що співпраця з ПАТ «Укрзалізниця» здійснюється за допомогою програмного забезпечення і відповідач отримує через модуль узгодження електронні перевізні документи (ЕПД), тому не потребує додаткового повідомлення про прибуття вантажу.

В матеріалах справи міститься протокол спільної наради Залізниці та ПАТ «Запоріжсталь» від 07.02.2017 щодо розгляду та врегулювання питання стосовно узгодження «Порядку і способів повідомлення про прибуття вантажів на станцію призначення Запоріжжя-Ліве». Відповідно до змісту цього протоколу, відповідно до ст.42 Статуту залізниць України та п. 1 розділу 8 Правил видачі вантажів, якими передбачено спільне встановлення порядку і способу повідомлення начальником станції та одержувачем, позивачем листами від 09.11.2016 та 04.01.2017 на адресу ПАТ «Запоріжсталь» для узгодження та підписання направлявся проект відповідного Порядку, який повернутий без узгодження. Відповідач, в свою чергу, зазначив, що ч. 3 ст. 42 Статуту залізниць України передбачено, що вагони можуть подаватися без попереднього повідомлення. ПАТ «Запоріжсталь», на підставі договорів про надання інформаційних послуг з третіми особами, має всю необхідну інформацію, в тому числі щодо вантажів та вагонів, що прибувають, тому не потребує отримання додаткової інформації з боку Залізниці про прибуття вантажів на станцію призначення. З огляду викладене, до згоди з питання порядку денного проколу сторони не дійшли.

Підставою для звернення до господарського суду з позовом, за яким відкрито провадження у даній справі стала незгода відповідача з нарахованою оплатою послуг за повідомлення одержувача про прибуття вантажів в розмірі 8375,28 грн. Незгода відповідача з виставленою до оплати сумою вартості зазначених послуг мотивована тим, що жоден із укладених сторонами договорів не містить умов про надання таких послуг, оскільки відповідач їх не потребує.

Позивач просить суд стягнути з відповідача оплату за повідомлення про прибуття вантажу у період з грудня 2017 по січень 2018 в розмірі 8375,28 грн. посилаючись на те, що зазначені послуги є обовязком залізниці у відповідності до ст. 42 Статуту залізниць України та п. 1 Правил видачі вантажів.

Як вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку до накопичувальних карток ФДУ-92 №№ 13029006, 13029007, 08029001, 09029002, 10029003, 12029004 збору за надання ПАТ «Запоріжсталь» телефоном інформації про вантажі, що прибули на його адресу, нарахування здійснювалося за ставкою 3,30 грн. за одне повідомлення, кількість повідомлень дорівнює кількості поїздів, у складі яких знаходились вантажі ПАТ «Запоріжсталь» згідно Книги повідомлень ГУ-2, за зазначений у накопичувальній картці ФДУ-92 період.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 3, 8 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України Про транспорт, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статутом залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, визначено обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних підїзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2 Статуту залізниць).

Статтею 42 Статуту залізниць визначено, що залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Згідно з п. 1 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5083, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо (Абзац другий пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства транспорту та зв'язку № 540 від 12.09.2005; в редакції Наказу Міністерства інфраструктури № 513 від 14.10.2014). Інформація одержувачів про вантажі, які мають надійти на станцію призначення, надається за договорами, укладеними одержувачами з залізницею.

В пункті 10 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та звязку від 26.03.2009 № 317, визначено ставки збору за інші додаткові операції (Таблиця 3). Даний пункт Збірника тарифів вказаний як підстава для справляння платежу у накопичувальних картках (форма ФДУ-92) оформлених позивачем, згідно з якими відповідачу виставлено до сплати послуги за повідомлення про прибуття вантажу.

Так, в пункті 3 Таблиці 3 Збірника тарифів визначено ставки збору за надання одержувачам інформації про вантажі, що прибули на їхню адресу на станції призначення, в залежності від конкретного способу повідомлення, а саме: телефоном 3,3 грн. за повідомлення; поштовим звязком 4,7 грн. за повідомлення; телеграфом 53 грн. за повідомлення; факсом 6,7 грн. за повідомлення; посланцем, електронною поштою 50,3 грн. за повідомлення, за домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків є зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом статей 6, 627, 628, 638 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України, ч. 2 ст. 180 ГК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 5 ст. 306 та ч. 5 ст. 307 ГК України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються цим Кодексом, транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічні положення передбачені ч. 2 ст.908 ЦК України.

В силу статей 901, 903 ЦК України істотними умовами Договору про надання послуг є предмет та ціна.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування (ч.1 ст. 189 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Оскільки пункт 1 Правил видачі вантажів не містить вичерпного переліку способів повідомлення одержувача про прибуття вантажу, передбачена можливість встановлення альтернативного порядку і способу повідомлення (телефоном, факсом, електронною поштою, шляхом вивішування оголошень, через посильного тощо), що згідно зі ст. 42 Статуту встановлюються начальником станції спільно з одержувачем, в даному випадку, необхідною умовою для конкретизації такої послуги (за яку встановлюється певний розмір ставки збору), є досягнення згоди сторін шляхом її закріплення в договорі, укладеному між одержувачем вантажу та Залізницею.

Пункт 10 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги передбачає ставки (тариф) за надання одержувачам інформації про прибуття вантажу за конкретно визначеними способами повідомлення.

Сторони не досягли згоди щодо визначення порядку та способу повідомлення, жоден з укладених сторонами договорів відповідних умов не містить, тому застосування позивачем тарифу за повідомлення шляхом телефонного звязку, який як вказує позивач обрано ним самостійно, виходячи зі зручності, тобто в односторонньому порядку, є безпідставним.

Вирішуючи спір, суд також враховує наступне.

Наказом Міністерства транспорту та звязку України №800 від 01.11.2010, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.04.2011 за № 478/19216 затверджено Порядок застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом, який набрав чинності 04.05.2011. Згідно з п.1.2 Порядку, він є обов'язковим для застосування всіма суб'єктами електронного документообігу, що взаємодіють у процесі перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні.

Відповідно до п. 1.5 цього Порядку електронні перевізні документи (далі - ЕПД) сукупність електронних документів (далі - ЕД), що визначені Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в яких зафіксована інформація у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Згідно з п.п. 1.7 Порядку обмін ЕПД між суб'єктами електронного документообігу здійснюється із застосуванням автоматизованої системи залізничного транспорту України, надійних засобів електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) та програмних засобів суб'єктів електронного документообігу безпосередньо або через телекомунікаційні мережі загального користування в порядку, установленому на підставі укладеного з перевізником додатка до договору про організацію перевезень

Згідно з п. 25. Порядку, створення ЕД після прибуття вантажу на станцію призначення виконується працівниками підприємства залізничного транспорту із застосуванням автоматизованих робочих місць із обробки перевізних документів, що входять до складу автоматизованої системи залізничного транспорту України.

Відповідачем надано (додано до відзиву) в матеріали справи копію Договору №9630-Є/ЦТЛ-2017 (20/2017/2845) про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 14.12.2017, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (Перевізник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (відправник, одержувач, експедитор (Замовник). Згідно з п. 10.6 цього договору, він вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2017. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Попередній договір про організацію перевезень вантажів № ПР/ДН-310-916/НЮп/53 (20/2010/888) від 01.06.2010 втратив чинність з моменту підписання до вказаного договору додаткової угоди від 14.12.2017 (завірена копія угоди надана в матеріали справи), відповідно до змісту якої договір втратив чинність у звязку з укладенням єдиного договору від 14.12.2017 №9630-Є/ЦТЛ-2017.

Відповідно до п. 1.1 договору про організацію перевезень вантажів, укладеного 14.12.2017, перевізник зобовязується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а змовник сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що повязані з цим перевезенням.

Згідно з п. 3.1 цього договору розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначається у відповідності до умов Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Збірник тарифів) із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджуються наказом Міністерства інфраструктури України.

За змістом п. 2.2.1 договору про організацію перевезень, Перевізник зобовязаний, зокрема, надавати Замовнику додаткові послуги, повязані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього Договору. Замовник зобовязався сплачувати Перевізнику за послуги, повязані з організацією та перевезенням вантажів та інші послуги, відповідно до розділу 4 цього договору та додатків до нього (п.2.3.3).

Згідно з Додатком 2 до договору, сторони домовились про використання електронного документообігу, для організації якого використовуються компютерні системи, в тому числі: АС Клієнт УЗ, АС Месплан, ПАК АЕДО та передбачає оформлення документів з накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП), зокрема: замовлення на перевезення вантажів форми ГУ-12; накладної та супроводжувальних документів при перевезенні у внутрішньому сполученні (п.1.2.1). В тому числі передбачено можливість оформлення таких видів документів як: повідомлення про прибуття вантажу (п.1.2.2 Додатку 2).

Згідно з п. 3.1 Додатку 2 Замовник формує електронний перевізний документ (далі ЕПД) та передає їх Перевізнику через АС Клієнт-УЗ не пізніше часу предявлення вантажу для приймально-здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції.

Видача вантажу, перевезення якого здійснювалось за електронною накладною, проводиться за електронною накладною. Інформацію про прибуття вантажу за електронною накладною Перевізник надає Замовнику одночасно з повідомленням про прибуття вантажу (п.п. 3.6, 3.7 Додатку 2).

Судом встановлено, що електронний документообіг при перевезенні вантажів було впроваджено сторонами та введено до застосування ще під час дії попереднього договору про організацію перевезень вантажів № ПР/ДН-310-916/НЮп/53 (20/2010/888) від 01.06.2010, шляхом укладення додаткової угоди до нього від 24.06.2011, якою договір було доповнено розділом 9.

Таким чином, з введенням в дію електронного перевізного документа (ЕПД) під час перевезення вантажів залізничним транспортом повідомлення про прибуття вантажу відображається у електронній накладній, отримувач дізнається про прибуття вантажів без додаткових повідомлень, шляхом отримання електронного варіанту залізничної накладної за допомогою компютерної програми Клієнт-УЗ.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог та заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статі 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено виникнення у відповідача зобовязання щодо оплати послуг за повідомлення про прибуття вантажів телефоном.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь плати за повідомлення про прибуття вантажів на станцію Запоріжжя-Ліве в розмірі 8375,28 грн. є необґрунтованими та недоведеними, тому у задоволенні позову відмовляється повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 30.08.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Суддя О.С. Боєва