УХВАЛА

м. Київ

04.09.2018Справа № 910/15651/16

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка Владислава Сергійовича.

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Констракшн"

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ"

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Ужгородський турбогаз"

Третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

Третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "КрАЗ-Капітал"

Третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2

Третя особа 6, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Комсомольська когенераційна компанія"

Третя особа 7, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Херсонський завод карданних валів"

Третя особа 8, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінек"

про звернення стягнення на предмет застави

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача (скаржника): Островерхий С.А.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи-1: не з'явився

Від третьої особи-2: не з'явився

Від третьої особи-3: не з'явився

Від третьої особи-4: не з'явився

Від третьої особи-5: ОСОБА_2

Від третьої особи-6: не з'явився

Від третьої особи-7: не з'явився

Від третьої особи-8: не з'явився

Від органу ДВС: Вайна І.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С. (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Констракшн" (відповідач) про звернення стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням позичальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" умов договору про мультивалютну кредитну лінію № 1344м-10 від 19.11.2010 в частині погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, пені та комісії. Враховуючи, що виконання зобов'язання позичальника були забезпечені договором застави акцій № 3687А/2015, у позивача виникло право на звернення стягнення на 36 873 600 штук акцій емітента ПАТ "Ужгородський турбогаз", що належать відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Індастріал Констракшн" для погашення заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 1 036 505 406,80 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2016 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал Констракшн" задоволені повністю.

12.12.16. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.16. у справі № 910/15651/16 видані відповідні накази.

22.08.18. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідально до якої скаржник просить суд:

- визнати рішення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. про повернення виконавчого документа № 56899725 від 03.08.18. стягувачу без прийняття до виконання неправомірними;

- скасувати повідомлення № 56899725 начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. від 03.08.18. про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 12.12.16. у справі № 910/15651/16 стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов'язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. або іншу посадову особу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 12.12.16. у справі № 910/15651/16 та відкрити виконавче провадження.

У відповідності до розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу матеріалів судової справи № 05-23/1546 від 22.08.18. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.18. вищевказану скаргу передано на розгляд судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.18. скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.09.18.

03.09.18. органом ДВС подано заперечення проти скарги, в яких відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вказує на те, що виконання рішення суду в даній справі не передбачає застосування заходів примусового виконання.

В судовому засіданні 04.09.18. скаржником та третьою особою-5 підтримано розглядувану скаргу.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проти скарги заперечив.

Відповідач та треті особи-1, 2, 3, 4, 6, 7, 8 в судове засідання 04.09.18. не з'явились.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України).

Розглянувши матеріали скарги та заслухавши пояснення, Господарський суд міста Києва, встановив:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.03. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно ч. 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практики Європейського суду з прав людини право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р., Збірник рішень 1997-II, с. 510 - 511, § 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", №59498/00, § 34, від 07.05.2002 р.; рішення у справі "Ясіун'єне проти Литви", №41510/98, § 27, від 06.03.2003 р.; та рішення по справі "Руйану проти Румунії", №34647/97, від 17.06.2003 р.).

За приписами статей 1, 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Приписами ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено за матеріалами скарги, що Повідомленням від 03.08.18. заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернуто без прийняття до виконання з посиланням на п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» наказ Господарського суду міста Києва від 12.12.16. № 910/15651/16.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Разом з тим, згідно з положеннями ст. ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 2 Положення про провадження депозитарної діяльності, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 735 від 23.04.13., депозитарна операція - це сукупність дій Центрального депозитарію, депозитарної установи, Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках або клірингової установи у разі провадження ними депозитарної діяльності депозитарної установи щодо здійснення ними депозитарної діяльності відповідно до законодавства України.

Безумовна операція з управління рахунком у цінних паперах - списання, зарахування або переказ цінних паперів, прав на цінні папери на рахунку у цінних паперах клієнта, депонента без його розпорядження під час проведення емітентом операцій з цінними паперами, а також у зв'язку із зміною дієздатності (обмеження дієздатності або визнання особи недієздатною), внаслідок передачі цінних паперів у спадщину та в інших випадках, які передбачені законодавством України.

Ініціатор депозитарної операції - особа, за розпорядженням чи іншою вимогою якої в системі депозитарного обліку Центрального депозитарію, депозитарної установи виконуються депозитарні операції. Ініціатором депозитарної операції можуть бути депонент, клієнт, керуючий рахунком у цінних паперах, Центральний депозитарій, депозитарна установа, державні органи у межах їх повноважень, а також інші суб'єкти у випадках, визначених законом.

Згідно із п. 8 глави 2 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності, Безумовні операції щодо цінних паперів/прав на цінні папери здійснюються на підставі наданих депозитарній установі та/або Центральному депозитарію оригіналів або копій таких документів, зокрема, постанови державного виконавця або інших документів виконавчого провадження, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, суд зазначає, що перерахування цінних паперів із рахунку боржника на рахунок стягувача на підставі виконавчого документа є безумовною операцією, яка здійснюється без розпорядження клієнта згідно із постановою державного виконавця.

В даному випадку набуття стягувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження є неможливим без вчинення виконавчою службою дій щодо ініціювання депозитарної операції щодо цінних паперів боржника.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2015 у справі № 910/12968/13.

Крім того, на вказаному було наголошено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.06.18. в даній справі.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що є неправомірним рішення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. про повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.12.16. № 910/15651/16, оформлене повідомленням від 03.08.18. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а наказ Господарського суду міста Києва від 12.12.16. № 910/15651/16 підлягає виконанню відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

При цьому, судом враховано, що згідно положень Закону України "Про виконавче провадження" в даному випадку юридичним оформленням рішення начальника відділу є постанова про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.08.18.

Отже, скарга підлягає задоволенню повністю.

Розподіл витрат, пов'язаних з розглядом скарги в порядку ст. 344 ГПК України не здійснюється, оскільки нормами Закону України «Про судовий збір» не встановлено розміру ставки судового збору за звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, інших витрат пов'язаних з розглядом скарги учасниками судового процесу не заявлено.

Керуючись ст. ст. 342, 343, 345, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірним рішення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. про повернення Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та кредит" без прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.12.16. № 910/15651/16.

3. Скасувати повідомлення від 03.08.18. (вихідний номер «_03.08.2018 № 56899725») начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. про повернення Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та кредит" без прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.12.16. № 910/15651/16.

4. Зобов'язати посадову особу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ Господарського суду міста Києва від 12.12.16. № 910/15651/16 та відкрити виконавче провадження.

5. Органу державної виконавчої служби в порядку ч. 1 ст. 345 ГПК України не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання даної ухвали повідомити суд і заявника про її виконання.

6. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 04.09.18. та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 04.09.18.

Суддя Т.М. Ващенко