РІШЕННЯ

05 вересня 2018 року Справа № 913/293/18

Провадження №18/913/293/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод», м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 10.120.309,11 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 25.06.2018;

від відповідача: ОСОБА_2 за дов. від 11.12.2017.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 8.600.000,00 грн по оплаті вартості продукції (прохідницький комбайн КСП-35), поставленої за договором поставки від 02.02.2015 № 1661-РА, трьох процентів річних в сумі 305358,90 грн та втрат від інфляції в сумі 1.214.950,21 грн за прострочення платежу.

Відповідач відзивом на позовну заяву (без дати), поданим суду 22.08.2018, проти позову заперечував посилаючись на настання форс-мажорних обставин та недоведеність факту поставки продукції за договором поставки від 02.02.2015 № 1661-РА.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві та додаткових документах вказав:

- за договором поставки від 02.02.2015 № 1661-РА (із специфікацією до нього від 09.09.2016), укладеному між сторонами за позовом, позивач (постачальник) поставив відповідачу (покупцеві) продукцію виробничо-технічного призначення, а саме, прохідницький комбайн КСП-35 вартістю 8 600 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 29.12.2016 № 190, товарно-транспортними накладними від 29.12.2016 №№ 238, 239, 240 та залізничними накладними від 14.01.2017 №№ 53766226, 53766143;

- відповідно до п. 5.4 договору та п. 4 специфікації розрахунки за поставлену продукцію здійснюються покупцем шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (пяти) робочих днів з 90 (девяностого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку, та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної і документів, передбачених розділом 4 договору;

- у порушення умов договору відповідач вартість одержаної продукції до теперішнього часу не оплатив.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 8.600.000,00 грн по оплаті вартості продукції (прохідницький комбайн КСП-35), поставленої за договором поставки від 02.02.2015 № 1661-РА, трьох процентів річних в сумі 305358,90 грн та втрат від інфляції в сумі 1.214.950,21 грн за прострочення платежу.

Відповідач відзивом на позовну заяву (без дати), поданим суду 22.08.2018, проти позову заперечував посилаючись на настання форс-мажорних обставин (захоплення майна підприємства на території проведення АТО) та недоведеність факту поставки продукції за договором поставки від 02.02.2015 № 1661-РА.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Судом встановлено, що на підставі договору поставки від 02.02.2015 № 1661-РА (із специфікацією до нього від 09.09.2016), укладеному між сторонами у справі, позивач 29.12.2016 поставив відповідачу продукцію виробничо-технічного призначення, а саме, прохідницький комбайн КСП-35 вартістю 8.600.000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 29.12.2016 № 190, товарно-транспортними накладними від 29.12.2016 №№ 238, 239, 240, які підписані повноважними представниками сторін і скріплені печатками підприємств, та залізничними накладними від 14.01.2017 №№ 53766226, 53766143.

Відповідно до п. 5.4 договору та п. 4 специфікації розрахунки за поставлену продукцію здійснюються покупцем шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (пяти) робочих днів з 90 (девяностого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку, та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної і документів, передбачених розділом 4 договору.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У порушення умов договору відповідач вартість одержаної продукції своєчасно позивачу часу не оплатив, борг відповідача складає 8.600.000,00 грн.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 8.600.000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача, на підставі ст. 625 ЦК України зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача втрати від інфляції за період: квітень 2017 р. травень 2018 р. складають 1.214.950,21 грн., три проценти річних за період з 06.04.2017 по 11.06.2018 305358,90 грн.

Вимоги про стягнення вказаних трьох процентів річних та втрат від інфляції є законними та обґрунтованими і тому, підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про настання обставин непереборної сили (форс-мажору) не приймаються судом до уваги, так як настання вказаних обставин не є підставою для звільнення особи від виконання свого обовязку за договором.

Відповідно до ст. 617 ЦК України обставини непереборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, а не для звільнення від виконання самого зобовязання.

У підпункті 4.1. пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, вказані три проценти річних та інфляційні нарахування не є видами відповідальності за порушення зобовязання; на них також не розповсюджуються наслідки настання обставин непереборної сили.

Крім того, наданий відповідачем суду у якості доказів настання форс-мажорних обставин сертифікат Торгово-промислової палати України від 15.06.2017 № 7600, не стосується неможливості виконання договору поставки від 02.02.2015 № 1661-РА (вказаний Сертифікат стосується неможливості виконання концесійного договору від 01.12.2011 (концесійні платежі) та неможливості сплати податків і зборів).

Доводи відповідача про те, що факт поставки позивачем продукції (прохідницького комбайну КСП-35 вартістю 8.600.000,00 грн) не підтверджується доказами, не приймаються судом до уваги, так як останні спростовуються вищевказаними матеріалами справи, а саме: видатковою накладною від 29.12.2016 № 190, товарно-транспортними накладними від 29.12.2016 №№ 238, 239, 240, які підписані повноважними представниками сторін і скріплені печатками підприємств; залізничними накладними від 14.01.2017 №№ 53766226, 53766143; податковою накладною від 29.12.2016; усі вказані докази у сукупності підтверджують факт поставки позивачем відповідачу прохідницького комбайну КСП-35 вартістю 8.600.000,00 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 151804,64 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Гвардійський, 30/1, ідентифікаційний код 37713861, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод», м. Київ, вул. Кирилівська, 82, оф. 256, ідентифікаційний код 39564741, борг в сумі 8.600.000 грн, три проценти річних в сумі 305358,90 грн, втрати від інфляції в сумі 1.214.950,21 грн, витрати на судовий збір в сумі 151804,64 грн.; наказ видати.

05 вересня 2018 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 11 вересня 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Корнієнко