ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2018м. ДніпроСправа № 904/1821/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Мироненко Ігоря Яковича, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про повернення вартості безпідставно набутого майна у сумі 104 087,77 грн.

Представники:

Від позивача Гулієв Ф.В. - представник за довіреністю № 6 від 02.01.2018

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мироненко Ігоря Яковича в якому просить повернення вартості безпідставно набутого майна у сумі 104 087,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з 22.12.2015 по 25.12.2017 Позивач поставив, а Відповідач прийняв теплову енергію на суму 104 087,77 грн., проте не сплатив вартість отриманої теплової енергії за тарифами передбаченими для категорії "інші споживачі".

Ухвалою суду від 07.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 22.05.2018.

У судовому засіданні 22.05.2018 відкладено підготовче засідання на 11.06.2018.

У зв'язку з відрядженням судді Назаренко Н.Г. судове засідання, призначене на 11.06.2018р. о 12:00 год., не відбулося та призначено судове засідання на іншу дату, а саме на 13.06.2018р. о 10:00.

12.06.2018 до суду надійшло від позивача клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.06.2018 представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав усні пояснення щодо позову.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2018 відкладено підготовче засідання на 04.07.2018.

22.06.2018 позивачем до суду подано письмові пояснення у справі, в яких позивач зазначив, що між КПТМ «Криворіжтепломережа» та АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» було укладено договір № 3946 від 10.10.2012 р. на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 р. № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 р. № 45 «Про початок ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію розпочато процедуру ліквідації АТ «Брокбізнесбанка».

КПТМ «Криворіжтепломережа» на юридичну адресу ПАТ «Брокбізнесбанк» надіслало для подальшого оформлення два примірники Додаткової угоди від 18.12.2015 р. щодо розірвання договору №3946 від 10.10.2012р. (підписану з боку КПТМ «Криворіжтепломережа»). Оформлену додаткову угоду щодо розірвання договору до КПТМ «Криворіжтепломережа» - не повернуто.

В свою чергу, ПАТ «Брокбізнесбанк» направило лист (Вих. № 514/046 від 04.01.2016 р.) на адресу КПТМ «Криворіжтепломережа» з повідомленням про розірвання договору (закриття особового рахунку) з 22.12.2015 р. Проект додаткової угоди про розірвання договору додавався до цього листа (непідписаний жодною стороною).

ПАТ «Брокбізнесбанк» направив лист (Вих. № 4816/046 від 22.06.2016 р.) на адресу КПТМ «Криворіжтепломережа» з повторним повідомленням про розірвання договору з

22.12.2015 р. Проект додаткової угоди про розірвання договору додавався до цього листа (не підписаний жодною стороною).

Відповідно до результатів аукціону по продажу активів АТ «Брокбізнесбанк» було реалізовані: нежитлове приміщення № 1 по пр. Гагаріна, буд 52 в м. Кривому Розі та нежитлове приміщення № 17 по вул. Пушкіна, буд. З в м. Кривому Розі. Власником вищезазначених приміщень відповідно до Акту прийому-передачі від 22.12.2015 р. до Договору купівлі-продажу нерухомого майна став Мироненко Ігор Якович.

КПТМ «Криворіжтепломережа» неодноразово здійснювались виходи за адресою приміщень з метою вручення актів-приписів на укладання договору на постачання теплової енергії, на адресу Мироненка І.Я. направлялись проекти договорів на постачання теплової енергії. 04.10.2017 р. КПТМ «Криворіжтепломережа» на адресу Мироненка І.Я. було направлено два примірники договору на постачання теплової енергії № 11570 від 04.10.2017 р., які були повернуто відділенням зв'язку за закінченням строку зберігання.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/9485/17 від 14.12.2017р. було визнано укладеним між КПТМ «Криворіжтепломережа» та Мироненко Ігорем Яковичем з дати набрання цим рішенням законної сили (26.12.2017 договір на постачання теплової енергії № 11570 від 04.10.2017 р.

Позивач зазначає, що обов'язок ФОП Мироненко утримувати належне йому приміщення передбачено ч.4 ст.319 і ст.322 Цивільного Кодексу України, в яких зазначено, що власність зобов'язує і власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше встановлено договором або законом.

За період з 22.12.2015_по 25.12.2017 р. КПТМ "Криворіжтепломережа" просить стягнути з ФОП Мироненко І.Я. вартість безпідставно набутого майна.

У зв'язку з відпусткою судді Назаренко Н.Г. підготовче судове засідання, призначене на 04.07.2018, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2018, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 07.08.2018 року та призначено підготовче засідання на 31.07.2018 о 11:00год.

В судовому засіданні 31.07.2018 представник Позивача надав усні пояснення щодо даного позову.

Представник Відповідача в призначене судове засідання не з'явився, 04.07.2018 відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що дійсно є власником 2 нежилих приміщень вказаних в позові, які придбав наприкінці 2015р. на прилюдних торгах, за допомогою запозичених коштів. Попередній власник ПАТ Брокбізнесбанк є банкрот. Відповідач зазначив, що приміщення, при їх передачі відповідачу 22.12.15, були в аварійному стані (після демонтажу банківського обладнання) та потребували капітального ремонту, підвальна частина одного з них (пр.Гагаріна 52/1) була затоплена стічними водами (порив внутрішньо будинкових комунікацій), які там знаходилися майже 2 роки (з весни 2014р.), весь час з початку процедури ліквідації згаданого банку. Оскільки відповідач вже не мав коштів на ремонт приміщень, останній уклав договір з ФОП Корольовою С.В., згідно якого строком до 01.01.2019р. відповідач передав в безоплатну оренду належні йому приміщення, а ФОП Корольова С.В. повинна відремонтувати згадані приміщення, укласти відповідні договори та своєчасно здійснювати оплату комунальних послуг. В червні 2018 відповідачу стало відомо про позов КПТМ "Криворіжтешюмережа" та порушення ФОП Корольовою С.В. умов договору, яка не тільки не сплачувала комунальні платежі, а й не уклала договір з КПТМ "Криворіжтепломережа" не зважаючи на їх вимогу, та повідомила відповідача про це лише при виникненні позову у суді.

Відповідач вважає себе неналежним відповідачем по цьому позову, а також зазначає, що дана справа лежить поза юрисдикції господарського суду(оскільки відповідач є власником приміщень як фізична особа - громадянин України не ФОП, а також відповідач зазначив, що ніколи не здійснював в цих приміщеннях господарську діяльність), але враховуючи що він є власником цих приміщень та КПТМ "Криворіжтепломережа" погодилось розстрочити нараховану заборгованість на 2 роки, визнає борг, вказаний в позовній заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не є обов'язковим для суду в розумінні ст. 191 ГПК України, суд не вбачає підстав для прийняття визнання позову відповідачем, на викладених відповідачем підставах, а тому продовжує судовий розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.08.2018 о 10:45год.

27.08.2018 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився.

Ухвали суду, які направлялися за адресою місцезнаходження Відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об'єкті поштового зв'язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою "Судова повістка", які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення "закінчення встановленого строку зберігання", суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення "у зв'язку з відсутністю адресата".

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв'язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про закінчення строку зберігання поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Відповідача про судові засідання.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 27.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2012 між Комунальним підприємством теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" було укладено договір №3946 на постачання теплової енергії до нежитлових приміщень №1 по пр. Гагаріна, буд.52 та №17 по вул. Пушкіна, буд.3, м. Кривий Ріг.

23.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (продавець) та громадянином України Мироненко Ігорем Яковичем (відповідач - покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна.

22.12.2015 на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.10.2015, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" передало у власність, а громадянин України Мироненко Ігор Якович прийняв у власність нежиле приміщення, загальною площею 185,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Гагаріна, буд. 52, приміщення 1.

Також, 22.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (продавець) та громадянином України Мироненко Ігорем Яковичем (відповідач - покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна.

22.12.2015 на виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.12.2015, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" передало у власність, а громадянин України Мироненко Ігор Якович прийняв у власність нежиле приміщення, загальною площею 185,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, буд. 5, приміщення 17.

В подальшому, ПАТ "Брокбізнесбанк" направило на адресу КПТМ "Криворіжтепломережа" листи №514/046 від 04.01.2016 та №4816/046 від 22.06.2016, в яких повідомило про відчуження нежитлових приміщень №1 по пр. Гагаріна, буд.52 та №17 по вул. Пушкіна, буд.3 в м. Кривий Ріг, а також зазначило про необхідність розірвання договору №3946 на постачання теплової енергії від 10.10.2012 для чого направило на адресу позивача проекти додаткових угод. Наявні в матеріалах справи додаткові угоди про розірвання договору №3946 на постачання теплової енергії від 10.10.2012 не містять підписів обох сторін, а отже є не укладеними.

У листопаді 2017 року КПТМ "Криворіжтепломережа" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мироненко Ігоря Яковича про визнання укладеним договору №11570 від 04.10.17 р. про постачання теплової енергії в редакції та на умовах, запропонованих позивачем. Позов обґрунтований посиланням на використання відповідачем теплової енергії (що поставляється позивачем) без укладання відповідного договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/9485/17 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано укладеним між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та Фізичної особою підприємцем Мироненко Ігорем Яковичем з дати набрання цим рішенням законної сили договір на постачання теплової енергії №11570 від 04.10.2017р. у запропонованій позивачем редакції.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/9485/17 набрало законної сили 26.12.2017.

15.03.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення безпідставно набутого майна №231/13, яким просив відповідача сплатити кошти у розмірі 104 087,77 грн., нараховані за відпущену теплову енергію в період з 22.12.2015 по 25.12.2017.

Вказана вимога була отримана відповідачем 09.04.2018, проте залишена останнім без відповіді та без задоволення.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач зазначає, що за період з 22.12.2015 по 25.12.2017 Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" поставило, а Фізична особа-підприємець Мироненко Ігор Якович прийняв теплову енергію на суму 104 087,77 грн., проте не сплачував вартість отриманої теплової енергії за тарифами, що передбачені для категорії «інші споживачі».

При цьому, позивач зазначає, що оскільки відповідач безпідставно отримав послуги з теплопостачання, а повернути їх неможливо, то з аналогією застосування ч. 2 ст. 1213 ЦК України він зобов'язаний відшкодувати вартість отриманих послуг, що і є причиною цього спору.

На момент розгляду справи доказів сплати безпідставно отриманих послуг відповідачем суду не надано.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 177, 360 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Разом з цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів". (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2018 у справі №904/6293/17).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач відноситься до категорії "інших споживачів".

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач придбав майно як фізична особа, а не Фізична особа підприємець - Мироненко Ігор Якович.

Відповідач у своїх поясненнях також наголошує на тому, що приміщення не використовується для підприємницької діяльності. Крім того, згідно договорів купівлі-продажу нерухомого майна та актів прийому-передачі до договорів, приміщення, на яких здійснюється подача теплопостачання набувалисьгромадянином України Мироненко Ігорем Яковичем, а не Фізичною особою підприємцем Мироненко Ігорем Яковичем.

Договір на поставку теплової енергії є укладеним між позивачем та Фізичною особою підприємцем Мироненко Ігорем Яковичем з 26.12.2017 на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/9485/17, яке набрало законної сили 26.12.2017.

Також, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні, а сторонами не надано, доказів розірвання договору на постачання теплової енергії №3946 від 10.10.2012, укладеного між Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк", оскільки копія додаткової угоди (а.с.116), поданої позивачем в якості доказу розірвання договору №3946 від 10.10.2012, не містить ні реквізитів договору, який розривається, ні дати укладання угоди, ні підписів обох сторін, як і не містить дати набрання чинності цією угодою. Крім того, зі змісту додаткової угоди не вбачається, що вона укладається саме з Комунальним підприємством теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА".

Також, судом було досліджено копію додаткової угоди (а.с.96), поданої позивачем в якості доказу розірвання договору №3946 від 10.10.2012, та встановлено, що остання також не містить підписів обох сторін.

Тобто, наведені вище додаткові угоди фактично є лише проектами додаткових угод та не можуть бути належним та допустимими доказами у справі, які свідчать про розірвання договору на постачання теплової енергії №3946 від 10.10.2012, укладеного між Комунальним підприємством теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк".

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Судом встановлено, що оскільки відповідач отримував надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, то в цьому випадку фактично склалися договірні відносини, та виходячи із аналізу змісту статей 1212, 1213 ЦК України, їх положення не можуть застосовуватися до правовідносин, які врегульовуються договором.

Таким чином, у позовній заяві позивач помилково посилалися на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2018 у справі №904/6293/17 (а.с.172-173).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" до Фізичної особи-підприємця Мироненко Ігоря Яковича про повернення вартості безпідставно набутого майна у сумі 104 087,77 грн.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.08.2018

Суддя Н.Г. Назаренко