ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.2018 Справа № 920/1200/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Сопяненко О.Ю., при секретарі судового засідання Середі І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1200/17

за позовом: Державного підприємства Сумське лісове господарство (Низівське лісництво, смт. Низи, Сумський район, Сумська область, 42355),

до відповідачів: 1. Сумської районної державної адміністрації Сумської області (вул. Іллінська, буд. 97, м. Суми, 40009),

2. Публічного акціонерного товариства Сумихімпром (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40003),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області

про скасування розпорядження та визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 09.02.2018);

від 1-го відповідача: ОСОБА_2;

від 2-го відповідча: ОСОБА_3 (довіреність № 85-884 від 19.03.2018);

від 3-ї особи: ОСОБА_4;

встановив:

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання незаконним і скасування розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації від 21.09.2005 № 680; визнання недійсним та розірвання договору оренди землі № 90/1123 від 04.06.2007 укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та ВАТ Сумихімпром; визнання недійсним та розірвання договору оренди землі № 90/1124 від 04.06.2007 укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та ВАТ Сумихімпром та стягнення судового збору в сумі 4 800,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 19.12.2017 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

ПАТ «Сумихімпром» направив суду відзив на позов, відповідно до якого проти позову заперечує, подав клопотання № 15-178 від 15.01.2018 про застосування строків позовної давності.

Позивач направив відповідь на відзив ПАТ «Сумихімпром».

Сумська РДА направила суду відзив на позов № 295 від 26.01.2018 відповідно до якого проти позову заперечує, подала клопотання № 331 від 30.01.2018 про застосування строків позовної давності.

Позивач направив відповідь на відзив Сумської РДА.

Ухвалою господарського суду від 13.02.2018 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ГУ Держгеокадастру у Сумській області.

Сумська РДА направила пояснення № 712від 02.03.2018.

ПАТ «Сумихімпром» направило пояснення № 15-782 від 11.03.2018, відповідно до яких відповідач вважає, що розгляд даного спору має вирішуватись у межах справи про банкрутство ПАТ «Сумихімпром», відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Позивач подав суду пояснення на клопотання відповідачів щодо застосування строків позовної давності.

Ухвалою господарського суду від 20.03.2018 матеріли справи № 920/1200/17 передано для розгляду по суті в межах справи № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ «Сумихімпром», яка розглядається господарським судом Сумської області.

Третя особа - ГУ Держгеокадастру у Сумській області направила сулу пояснення від 18.04.2018 щодо позовних вимог.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2018 було закрито підготовче провадження у даній справ та призначено розгляд справи по суті.

Позивач направив суду заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2018 розгляд справи по суті призначено на 14.08.2018.

В судовому засіданні представники сторін та третьої особи надали усні пояснення в підтримку письмово викладених позицій по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив:

Відповідно до вимог позовної заяви вбачається, що позивач направив адвокатський запит № 241-вих 17 від 31.08.2017 до Сумської РДА щодо надання інформації по земельним ділянкам лісового фонду, які знаходяться у довгостроковому тимчасовому користуванні.

Згідно відповіді Сумської РДА вбачається, що наявні два договори оренди землі № 90/1123 від 04.06.2007, укладений між Сумською РДА та ПАТ «Сумихімпром» та № 90/1124 від 04.06.2007, укладений між Сумською РДА та ПАТ «Сумихімпром».

Відповідно до умов договору № 1123 орендодавець (відповідач 1) передав, а орендар (відповідач 2) прийняв у строкове користування земельні ділянки для організації профілактики та лікування на території Великочернеччинської сільської ради на відстані 1400м від с. Вільшанка, Сумського району. В оренду передані земельні ділянки оздоровчого табору «Зоряний», водокачки, котельні та відстійники площею 7,5923 га. Договір укладено на 49 років.

Відповідно до умов договору № 1124 орендодавець (відповідач 1) передав, а орендар (відповідач 2) прийняв у строкове користування земельні ділянки для організації профілактики та лікування на території Великочернеччинської сільської ради на відстані 1400м від с. Вільшанка, Сумського району. В оренду передані земельні ділянки площею 4,7840 га. Договір укладено на 49 років.

Разом з договорами відповідачем 1 передано акти про передачу та прийом земельних ділянок в натурі від 30.06.2007. Передача земельних ділянок відбулася на підставі розпорядження голови РДА від 21.09.2005 № 680.

Вказаним розпорядженням затверджено технічну документацію на надано в оренду на 49 років ВАТ «Сумихімпром» земельні ділянки площею 12,3763 га із земель лісового фонду.

Відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі мають: 1) право самостійно господарювати в лісах; 2) виключне право на заготівлю деревини; 3) право власності на заготовлену ними продукцію та доходи від її реалізації;4) право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством;5) право здійснювати відповідно до законодавства будівництво доріг, спорудження жилих будинків, виробничих та інших будівель і споруд, необхідних для ведення лісового господарства.

Постійні лісокористувачі зобов'язані: 1) забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; 2) дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; 3) вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; 4) вести первинний облік лісів; 5) дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 6) забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; 8) забезпечувати безперешкодний доступ до об'єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування. Законом можуть бути передбачені й інші права та обов'язки постійних лісокористувачів.

Позивач вказує, що його право користування земельними ділянками, що зазначені в оспорюваних договорах, підтверджено планшетом № 10 1995, плашетом № 1 2007, проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Сумський лісгосп» Сумської області Сумське лісництво, актом на право користування землею 1965 на загальну площу 28044 га, також розпорядженням Сумської РДА.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 18 Лісового кодексу України довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до ст. 31 Лісового кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Позивач вказує, що відповідач 1 не мав права передавати земельні ділянки Державного лісового фонду в оренду.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України вказано, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Тому, позивач просить суд визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Сумської РДА від 21.09.2005 № 680 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», визнати недійсним та розірвати договір оренди землі № 90/1123 від 04.06.2007 укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та ВАТ Сумихімпром; визнання недійсним та розірвати договір оренди землі № 90/1124 від 04.06.2007 укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та ВАТ Сумихімпром та стягнути судовий збір в сумі 4 800,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження голови Сумської РДА № 680 датується 21.09.2005. На час підписання вказаного розпорядження, Лісовий кодекс України був в редакції від 31.03.2005 Закон України № 2505-15 та Земельний кодекс України був в редакції від 11.01.2005 Закон України № 2229-15.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договору) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на 9 категорій, серед яких, зокрема, землі оздоровчого призначення та землі лісового фонду (останні в редакції Земельного кодексу України, чинній на момент вирішення спору, - землі лісогосподарського призначення).

Стаття 55 Земельного кодексу України містить визначення земель лісового фонду. Так, згідно ч. 1 цієї статті до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Використання земель лісового фонду врегульовано ст. 57 Земельного кодексу України, згідно ч. 1 якої земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Можливість надання земель лісового фонду в культурно-оздоровчих цілях передбачено також ст. 9 Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договорів).

Стаття 124 Земельного кодексу України визначає порядок передачі земельних ділянок в оренду, згідно положень ч. 1 якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 17 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження) передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону; за пунктом 12 Перехідних положень розділу Х Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження по розпорядженню землями в межах населених пунктів, окрім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами 3, 7 цієї статті; ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених ст.ст. 149, 150 цього Кодексу; за ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Використання земель лісового фонду врегульовано ст. 57 Земельного кодексу України, згідно ч. 1 якої земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно оскаржуваного розпорядження, земельна ділянка надавалась в оренду ВАТ "Сумихімпром" за рахунок земель лісового фонду на території Великочернеччинської сільської ради.

Відповідно до ст. 10 Лісового кодексу України, у тимчасове користування земельні ділянки лісового фонду можуть надаватись на умовах оренди.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договору) надання земельних ділянок лісового фонду у тимчасове користування провадиться без їх вилучення у постійних користувачів у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ст. 11 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договору) передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни прав третіх осіб щодо цієї земельної ділянки.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивач, з урахуванням всіх обставин справи, не подав суду належних доказів, які б обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію.

З викладеного вбачається, що розпорядження № 680 від 21.09.2005 року Сумської РДА прийнято в межах наданих їй законом повноважень та з дотриманням вимог законодавчих актів.

Що стосується вимоги про визнання недійсними спірних договорів оренди № 1123 та № 1124 від 04.06.2007, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. ЦК України.

За ч. 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи встановлення судом відповідності законодавству оскаржуваного розпорядження голови Сумської РДА № 680 від 21.09.2005 року, суд відмовляє в позові в частині визнання недійсними договорів оренди, укладених на підставі цього розпорядження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 240, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.08.2018 року.

Суддя О.Ю. Сопяненко