КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. Справа№ 910/23415/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представники сторін:

від позивача - Гриб Ю.М. - дов. № 09/12/1 від 12.01.2018,

від відповідача - Титикало Р.С. - дов. б/н від 18.01.2018,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний

комерційний промислово-інвестиційний банк»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.03.2018

у справі № 910/23415/17 (суддя Котков О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний

комерційний промислово-інвестиційний банк»

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

«Комфорт»

про відшкодування плати за землю в сумі 2 365 531,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - позивач, ПАТ «Промінвестбанк») звернулося з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» (далі - відповідач, ОСББ «Комфорт») про відшкодування плати за землю в сумі 2 365 531,01 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником приміщень площею 3 014,07 кв.м., що становить 26,67% від загальної площі будівлі, що розташована по вул. Тургенєвській, 52-58 у Шевченківському районі м. Києва та сплачує плату за землю на підставі договору на право тимчасового користування землею від 17.10.1996 (в тому числі на умовах оренди), тоді як фактично користування більшою її частиною (73,33% від загальної частини будівлі) здійснюється відповідачем. Позивач зазначає, що 22.09.2015 року звертався до відповідача з проханням відшкодувати плату щодо користування земельною ділянкою за вул. Тургенєвська, 52-58 у м. Києві і направив на адресу відповідача проект договору про відшкодування орендної плати за використання земельної ділянки, однак відповідач безпричинно ухиляється від підписання договору та відшкодування плати щодо користування земельною ділянкою. Крім того, 07.12.2017 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 09 про відшкодування плати за землю за 2015-2017p.p. у розмірі 2 365 531,01 грн., яку відповідач залишив без задоволення.

Заперечення проти позову зводяться до того, що будинок 52-58 по вул. Тургенєвській у м. Києві замовником ПАТ «Промінвестбанк» так і не було передано на баланс ОСББ «Комфорт». Відповідач вказує, що позивач не заперечує того факту, що є землекористувачем даної земельної ділянки, оскільки володіє нерухомим майном, що становить 26,67% від загальної площі всього будинку. Більше того, дію Договору на право користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 17 травня 1996 року, укладеного між Київською міською державною адміністрацією та Проектним відділенням Промінвестбанку м. Києва не припинено, а тому обов'язок по сплаті орендної плати належить землекористувачу - ПАТ «Промінвестбанк».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23415/17 у позові відмовлено.

Обґрунтування рішення суду зводиться до того, що ПАТ «Промінвестбанк» як замовник будівництва, на підставі Договору на право тимчасового користування землею від 17.10.1996 отримав земельну ділянку у довгострокове користування на умовах оренди на 49 років для будівництва та експлуатації житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по вул. Тургенєвській, 52-58. Проте позивач після створення ОСББ «Комфорт» так і не передав технічну документацію та будинок йому на баланс. Крім того, матеріали справи не містять доказів оплати оренди земельної ділянки за Договором.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23415/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Промінвестбанк» посилається на, зокрема, не дослідження питання чи є ОСББ «Комфорт» балансоутримувачем будинку по вул. Тургенєвській, 52-58. Необхідності застосування до спірних правовідносин положення ст. 360 Цивільного кодексу України щодо обов'язку співвласника, відповідно до частки у праві спільної власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Крім того, позивач звернув увагу на наявність у матеріалах справи довідки, підписаної Головою Правління Банку та Головним бухгалтером, яка свідчить про відсутність заборгованості з орендної плати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленіна В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.05.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2018 відкладено розгляд справи на 27.06.2018.

05.06.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.06.2018, у зв'язку з перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/23415/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 справу 910/23415/17 прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів.

У судовому засіданні 27.06.2018 було оголошено перерву в розгляді справи на 11.07.2018.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 02.07.2018 на лікарняному, розгляд справи 11.07.2018 не відбувся.

10.07.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких позивач зазначає про перехід до відповідача права користування земельною ділянкою з моменту створення ОСББ та відповідно обов'язку сплачувати орендну плату.

11.07.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що до моменту державної реєстрації права користування земельною ділянкою у нього не виникає обов'язку зі сплати орендної плати. Більш того, відповідач не може набути відповідних прав та обов'язків доки позивач не відмовиться від власного договору оренди.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 справу призначено до розгляду на 27.08.2018.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.08.2018, у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/23415/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 справу 910/23415/17 прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та поданих поясненнях, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23415/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

21.11.1995 Розпорядженням КМДА «Про передачу функцій замовника на будівництво житлового будинку по вул. Тергенєвська, 52-58 у Шевченківському районі» № 234 та Договором про передачу функцій замовника № 010/96 від 04.04.1996, функції замовника на будівництво житлового будинку по вул. Тергенєвська, 52-58 передано Проектному відділенню Промінвестбанку міста Києва.

17.05.1996 між Проектним відділенням Промінвестбанку міста Києва (далі - Орендар) та Київською міською державною адміністрацією (далі - Орендодавець) було укладено Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) (далі - Договір оренди), за умовами якого Орендодавець надав Орендарю в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 4 759 кв.м. строком на 49 років для будівництва та експлуатації жилого будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по вул. Тургенєвській, 52-58 у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до п. 2.1 Договору Оренди плата за землю вноситься землекористувачем згідно до закону «Про плату за землю» у вигляді орендної плати у розмірі одного земельного податку на рахунок Орендодавця.

19.06.1996 установчі збори власників будинку № 52-58 по вулиці Тургенєвській у м. Києві вирішили створити Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт», що оформлено протоколом № 1.

ПАТ «Промінвестбанк» зазначає, що він є власником нежилих приміщень площею 3 014,07 кв.м., що становить 26,67% від загальної площі будівлі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.08.1997, свідоцтвом про право власності від 23.05.2005 та довідкою № 04-7/64-449 від 22.12.2017. Вказане не заперечується відповідачем.

Листом № 55-9/184 від 22.09.2015 ПАТ «Промінвестбанк» звернулося до ОСББ «Комфорт» з проханням відшкодувати орендну плату за користування земельною ділянкою по вул. Тургенєвська, 52-58 у м. Києві та проектом договору про відшкодування орендної плати за використання земельної ділянки.

07.12.2017 ПАТ «Промінвестбанк» звернулося до ОСББ «Комфорт» з претензією № 09-8-8/1788 про відшкодування плати за землю за 2015-2017 роки у розмірі 2 365 531,01 грн.

Враховуючи відмову від добровільного відшкодування плати за землю, ПАТ «Промінвестбанк» звернулося з даним позовом та просить суд стягнути з ОСББ «Комфорт» на свою користь 2 365 531,01 грн. відшкодування плати за землю.

За доводами позивача, відповідач на підставі положень ст. 1, 4, 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 4, 18 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 89 Земельного кодексу України, ст. 360 Цивільного кодексу України, має відшкодувати плату за землю, так як земельна ділянка, в силу вказаних вище положень законодавства, належить до спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку. Оскільки позивач володіє лише 26,67% загальної площі будинку, а за користування земельною ділянкою сплачує 100%, то він просить компенсувати йому частину плати за землю пропорційну частці будинку, яка належить співвласникам відповідача (73,33%).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Позивач, будучи замовником будівництва будинку, з метою належного оформлення користування земельною ділянкою, уклав Договір оренди. В подальшому співвласниками будинку було створено ОСББ.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 (далі - Закон) визначено, що до спільного майна багатоквартирного будинку входять, зокрема, права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

При цьому, Закон не визначає які саме права - користування (в тому числі постійного) чи власності на земельну ділянку йде мова у визначенні поняття спільного майна.

Прикінцевими положеннями вказаного Закону внесені зміни до ст. 42 Земельного кодексу України, згідно з якою земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказаний порядок Кабінетом Міністрів України не прийнято.

У відповідності до пп. «д» ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Таким чином, Земельний кодекс України містить альтернативу: співвласники багатоквартирного будинку можуть оформити речове право на земельну ділянку під житловим будинком у вигляді постійного землекористування на підставі ст. 92 цього Кодексу або на праві власності на підставі ст. 42 Земельного кодексу України.

При цьому, Прикінцевими положеннями Закону внесені зміни і до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 382 Цивільного кодексу України, згідно з якою усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. У відповідності до статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. За визначенням пп. 14.1.73 Податкового кодексу України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1, статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Отже, обов'язок сплати земельного податку як власників, так і землекористувачів земельних ділянок виникає з дня виникнення права власності або права користування. За змістом вищезгаданих статей 125 та 126 Земельного кодексу України таким днем є день державної реєстрації відповідного права згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, за відсутності зареєстрованих речових прав на право власності або постійного землекористування земельною ділянкою, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у співвласників багатоквартирного будинку не виникає обов'язку зі сплати земельного податку.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/1200/17.

З іншого боку, оскільки чинним законодавством України не встановлений чіткий порядок передачі земельних ділянок у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку, неможливо встановити з якого моменту виникає таке право, яке кореспондує обов'язок сплачувати земельний податок.

При цьому, у даному контексті необхідно відзначити, що ставка земельного податку для співвласників багатоквартирних будинків у місті Києві є визначеною та становить 0,01 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (згідно з пп. 5.3.3.30 Рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві»), а отже не може становити такий же розмір як і для позивача (3%).

Слід відзначити, що у відповідності до статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Отже, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку є специфічною правовою формою здійснення співвласниками своїх прав та обов'язків з управління спільним майном багатоквартирного будинку, до якого, за визначенням статті 1 вказаного Закону, входить і земельна ділянка, на якій розташований такий багатоквартирний будинок.

При цьому, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який містить спеціальні норми, що покликані врегулювати основні правові поняття, пов'язані з багатоквартирними будинками, зокрема і щодо прав на земельну ділянку, на якій розташований такий будинок, був прийнятий 14.05.2015, тоді як Договір оренди укладався у 1996 році.

Таким чином, посилання позивача на ст. 360 Цивільного кодексу України (якою передбачено, що всі співвласники відповідно до своєї частки у праві спільної власності зобов'язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), без врахування спеціальних норм є помилковим.

При цьому, необхідно розрізняти перехід права власності на багатоквартирний будинок та на земельну ділянку.

Слід відзначити позицію викладену у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/1200/17, в якій зазначено, що системний аналіз ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України свідчить про те, що вказані правові норми не регулюють питання переходу права власності на багатоквартирний будинок. У порядку obiter dictum Верховний Суд зазначає, що саме таке правове регулювання з боку законодавця є виправданим та логічним, оскільки конкретний момент переходу права власності на багатоквартирний будинок до його співвласників чинним законодавством не визначено, з огляду на специфіку такого об'єкту права власності.

Таким чином, за відсутності законодавчо врегульованого порядку передачі земельної ділянки відповідачу в користування чи у власність та без договірного врегулювання між сторонами питання щодо відшкодування плати за землю, колегія суддів не встановила обставин, які є підставою для відшкодування відповідачем плати за землю у виді земельного податку, сплаченого позивачем.

За наведених обставин, посилання на те, що позивач передав відповідачу будинок та технічну документацію, по-перше, не є вирішальним для даного предмету спору, по-друге, не підтверджується матеріалами справи. Таким чином, клопотання про витребування інформації щодо юридичної особи, у якої перебуває на балансі або якою експлуатується житловий фонд, а саме будинок за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська 52-58, колегією суддів відхиляється.

Крім того, судом першої інстанції також вірно зазначено про відсутність у матеріалах справи належних доказів понесення відповідних витрат зі сплати земельного податку. В апеляційній інстанції позивач доказів перерахування плати за землю за Договором оренди суду не надав. Довідки самого позивача не можуть бути належним доказом такого перерахування. Тобто позивач не довів належними та достовірними доказами понесення таких витрат.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23415/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/23415/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/23415/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк

Повний текст рішення складено 03.09.2018