ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2018р. Справа № 910/4389/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Птахівничий комплекс Веремій, с.Гопчиця Погребищенського району Вінницької області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Софт Тур, м.Львів

про стягнення 80641,49 грн.

За участю представників:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Птахівничий комплекс Веремій до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Софт Тур про стягнення 80641,49 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання.

Позивач та відповідач явку представників в судове засідання не забезпечили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Станом на 08.08.2018р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд, -

встановив:

21.09.2016р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Птахівничий комплекс Веремій та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Інвентум Україна (ідентифікаційний код 40315950), що в подальшому змінило свою назву на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Софт Тур (ідентифікаційний код 40315950) укладено договір поставки

№21/09/16, відповідно до умов якого продавець зобов?язується передати у власність покупця яйце куряче столове (надалі товар) належної якості, відповідної кількості та в обумовлений термін, а покупець прийняти та оплатити товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у рахунках та видаткових накладних, що виписуються на кожну партію товару на підставі замовлення покупця.

Відповідно до п.2.1. договору, ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару вказується у рахунках-фактурах та накладних продавця.

Згідно із п.2.2. договору, ціна договору визначається сумами, зазначеними у накладних (товарно-транспортній або видатковій накладній) на кожну партію товару, що були продані протягом строку дії цього договору, з урахуванням коригувань вартості повернутих, неякісних, неналежних товарів згідно з вимогами цього договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом попередньої оплати.

Відповідно до п.3.3. договору, датою (моментом) поставки (передачі) товару вважається дата підписання видаткової накладної покупцем, що засвідчує факт прийняття товару покупцем від продавця.

Згідно із п.3.5. договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання видаткової накладної.

Як зазначає позивач у позовній заяві, він на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 454446,00 грн., однак відповідач, порушуючи умови договору, не здійснив повної оплати поставленого йому товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 57832,80 грн.

Крім того, внаслідок порушення грошових зобов?язань за договором, позивач нарахував відповідачу 18593,28 грн. інфляційних втрат та 4215,41 грн. 3% річних.

Таким чином позивач звернувся до господарського суду та просить стягнути з відповідача 80641,49 грн., з яких 57832,80 грн. основний борг, 18593,28 грн. інфляційні втрати та 4215,41 грн. 3% річних.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки позивачем відповідачу товару підтверджується наступними видатковими накладними: №ПФ-0000274 від 14.10.2016р. на суму 28458,00 грн., №ПФ-0000280 від 20.10.2016р. на суму 30960,00 грн., №ПФ-0000292 від 28.10.2016р. на суму 30708,00 грн., №ПФ-0000299 від 04.11.2016р. на суму 15480,00 грн., №ПФ-0000303 від 08.11.2016р. на суму 17550,00 грн., №ПФ-0000312 від 16.11.2016р. на суму 21798,00 грн., №ПФ-0000317 від 24.11.2016р. на суму 23760,00 грн., №ПФ-0000322 від 01.12.2016р. на суму 26280,00 грн., №ПФ-0000329 від 09.12.2016р. на суму 23760,00 грн., №ПФ-0000337 від 16.12.2016р. на суму 24075,00 грн., №ПФ-0000340 від 20.12.2016р. на суму 24705,00 грн., №ПФ-0000012 від 11.01.2017р. на суму 20340,00 грн., №ПФ-0000030 від 24.01.2017р. на суму 15966,00 грн., №ПФ-0000039 від 01.02.2017р. на суму 16020,00 грн., №ПФ-0000054 від 09.02.2017р. на суму 15480,00 грн., №ПФ-0000063 від 17.02.2017р. на суму 15480,00 грн., №ПФ-0000071 від 27.02.2017р. на суму 16020,00 грн., №ПФ-0000082 від 06.03.2017р. на суму 16020,00 грн., №ПФ-0000093 від 14.03.2017р. на суму 15480,00 грн., №ПФ-0000104 від 24.03.2017р. на суму 8766,00 грн., №ПФ-0000110 від 29.03.2017р. на суму 11700,00 грн., №ПФ-0000118 від 07.04.2017р. на суму 10200,00 грн., №ПФ-0000126 від 14.04.2017р. на суму 12240,00 грн., №ПФ-0000135 від 25.04.2017р. на суму 11160,00 грн.

Таким чином позивачем відповідно до вказаних накладних було поставлено відповідачу товар на загальну суму 452406,00 грн., а не на суму 454446,00 грн., як це зазначає позивач у позовній заяві.

Судом встановлено, що позивачем при здійсненні підрахунку загальної суми поставленого товару допущено помилку. Зокрема, як це вбачається із акту звірки взаєморозрахунків між сторонами (а.с.94), відповідно до накладної №ПФ-0000118 відповідачу 07.04.2017р. було поставлено товар на суму 12240,00 грн. Однак, насправді у накладній №ПФ-0000118 від 07.04.2017р. вказано, що відповідачу поставлено товар на суму 10200,00 грн., а не на суму 12240,00 грн.

Тому судом встановлено, що загальна сума, на яку відповідачу поставлено товар, складає 452406,00 грн., а не 4544460,00 грн.

В матеріалах справи містяться здійснені відповідачем наступні оплати: 24.11.2016р. на суму 25000,00 грн., 25.11.2016р. на суму 6000,00 грн., 25.11.2016р. на суму 5500,00 грн., 25.11.2016р. на суму 500,00 грн., 01.12.2016р. на суму 25000,00 грн., 02.12.2016р. на суму 4000,00 грн., 09.12.2016р. на суму 23760,00 грн., 13.12.2016р. на суму 7128,00 грн., 20.12.2016р. на суму 12037,50 грн., 21.12.2016р. на суму 12037,50 грн., 27.12.2016р. на суму 12352,50 грн., 27.12.2016р. на суму 6000,00 грн., 27.12.2016р. на суму 12352,50 грн., 10.01.2017р. на суму 16000,00 грн., 24.01.2017р. на суму 10170,00 грн., 24.01.2017р. на суму 10170,00 грн., 24.01.2017р. на суму 600,00 грн., 08.02.2017р. на суму 28605,20 грн., 17.02.2017р. на суму 20000,00 грн., 09.03.2017р. на суму 12000,00 грн., 10.03.2017р. на суму 6000,00 грн., 10.03.2017р. на суму 6000,00 грн., 10.03.2017р. на суму 6000,00 грн., 15.03.2017р. на суму 6000,00 грн., 31.03.2017р. на суму 10000,00 грн., 19.04.2017р. на суму 10000,00 грн., 21.04.2017р. на суму 10000,00 грн., 24.04.2017р. на суму 10000,00 грн., 25.04.2017р. на суму 10000,00 грн., 27.04.2017р. на суму 10000,00 грн., 10.05.2017р. на суму 10000,00 грн., 10.05.2017р. на суму 16000,00 грн., 19.06.2017р. на суму 1000,00 грн., 20.06.2017р. на суму 1000,00 грн., 21.06.2017р. на суму 1000,00 грн., 22.06.2017р. на суму 1000,00 грн., 23.06.2017р. на суму 1000,00 грн., 30.06.2017р. на суму 1000,00 грн., 05.07.2017р. на суму 1000,00 грн., 10.07.2017р. на суму 1000,00 грн., 12.07.2017р. на суму 1000,00 грн., 14.07.2017р. на суму 1000,00 грн., 18.07.2017р. на суму 1000,00 грн., 19.07.2017р. на суму 1000,00 грн., 21.07.2017р. на суму 1000,00 грн., 01.08.2017р. на суму 1000,00 грн., 01.08.2017р. на суму 1000,00 грн., 01.08.2017р. на суму 1000,00 грн., 01.08.2017р. на суму 1000,00 грн., 01.08.2017р. на суму 1000,00 грн., 31.08.2017р. на суму 1000,00 грн., 01.09.2017р. на суму 1000,00 грн., 07.09.2017р. на суму 1000,00 грн., 27.09.2017р. на суму 1000,00 грн., 28.09.2017р. на суму 1000,00 грн., 15.11.2017р. на суму 1000,00 грн., 21.11.2017р. на суму 1000,00 грн., 06.12.2017р. на суму 1000,00 грн., 13.12.2017р. на суму 2000,00 грн., 20.12.2017р. на суму 1000,00 грн., 04.01.2018р. на суму 1000,00 грн., 12.01.2018р. на суму 1000,00 грн. та 23.01.2018р. на суму 1000,00 грн.

Отже, відповідно до наявних в справі матеріалів, відповідачем здійснено оплати на загальну суму 391213,20 грн. Позивачем до стягнення заявлено 57832,80 грн. основного боргу. Розмір вказаної заборгованості відповідачем не спростовано, відзив на позовну заяву відповідач не подав.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 80641,49 грн., з яких 57832,80 грн. основний борг, 18593,28 грн. інфляційні втрати та 4215,41 грн. 3% річних є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.79 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.129 ГПК України суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. покласти на відповідача, оскільки позов у даній справі слід задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Софт Тур (79015, м.Львів, Франківський район, вул.Героїв УПА, 73, ідентифікаційний код 40315950) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Птахівничий комплекс Веремій (22216, Вінницька область, Погребищенський район, с.Гопчиця, ідентифікаційний код 32144323) 57832,80 грн. основного боргу, 18593,28 грн. інфляційних втрат, 4215,41 грн. 3% річних та 1762,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.08.2018р.

Суддя Гоменюк З.П.