ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
05.09.2018 Справа № 905/1636/18
Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.
розглянувши матеріали за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СРЗ, м. Маріуполь
до відповідача ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків
про визнання права на відшкодування вартості невідємних поліпшень у складі цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Азовський судноремонтний завод» (пр. Луніна, 2, м. Маріуполь) у розмірі 13779748,12 грн. або на зарахування їх вартості в рахунок орендної плати за договором оренди №1055/03 від 17.03.2003
Товариство з обмеженою відповідальністю СРЗ, м. Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків про визнання права на відшкодування вартості невідємних поліпшень у складі цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Азовський судноремонтний завод» (пр. Луніна, 2, м. Маріуполь) у розмірі 13779748,12 грн. або на зарахування їх вартості в рахунок орендної плати за договором оренди №1055/03 від 17.03.2003, укладеним між ТОВ «СРЗ» та РВ ФДМУ по Донецькій області.
Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.
Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.
Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.
Факт надання послуг поштового зв'язку підтверджує розрахунковий документ, встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) (п. 2 Правил).
З огляду на наведене, належним доказом направлення учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення до цінного листа та розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).
В додатках до позовної заяви позивачем зазначено: докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача, однак під час огляду матеріалів позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю СРЗ, м. Маріуполь та доданих до неї документів зазначеного доказу не виявлено, що підтверджується актом канцелярією суду від 31.08.2018 №250.
Отже, позивачем не надано належних доказів надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу, а тому позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.164, 172 Господарського процесуального кодексу України.
Зокрема, відповідно до пункту 4 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Позивач зазначив у позовній заяві дві альтернативні вимоги: визнання права на відшкодування вартості невідємних поліпшень у складі цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Азовський судноремонтний завод» (пр. Луніна, 2, м. Маріуполь) у розмірі 13779748,12 грн. або на зарахування їх вартості в рахунок орендної плати за договором оренди №1055/03 від 17.03.2003, укладеним між ТОВ «СРЗ» та РВ ФДМУ по Донецькій області.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно (наприклад: стягнути з відповідача певну суму або в разі відсутності коштів на його рахунку звернути стягнення на належне йому майно). У випадку, коли такі альтернативні вимоги містяться у позовній заяві, господарському суду слід ухвалою зобов'язати позивача визначитись з предметом позову і вирішувати спір у залежності від характеру зобов'язань відповідача.
Так, суд звертає увагу позивача на те, що ГПК України не передбачає право у позивача викладати зміст позовної вимоги альтернативно.
Крім того, у п.4 ч.5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).
Таким чином, позивач не дотримався пункту 4 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України. Суд звертає увагу позивача на необхідність визначитися з предметом позову. Альтернативні вимоги станом на цей час не можуть бути розглянуті судом.
Крім того, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762,00 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Від визначення позивачем змісту позовної вимоги залежатиме визначення розміру судового збору, яким має бути оплачений даний позов, тому суд не може на теперішній час визначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.
Згідно із частин 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На підставі викладеного, позов Товариства з обмеженою відповідальністю СРЗ, м. Маріуполь підлягає залишенню без руху.
Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має надати суду належні докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками, визначитися з предметом позову та надати докази сплати судового збору з урахуванням визначених позовних вимог.
Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СРЗ, м. Маріуполь до відповідача, ОСОБА_1 відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків про визнання права на відшкодування вартості невідємних поліпшень у складі цілісного майнового комплексу колишнього державного підприємства «Азовський судноремонтний завод» (пр. Луніна, 2, м. Маріуполь) у розмірі 13779748,12 грн. або на зарахування їх вартості в рахунок орендної плати за договором оренди №1055/03 від 17.03.2003, укладеним між ТОВ «СРЗ» та РВ ФДМУ по Донецькій області - залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю СРЗ, м. Маріуполь строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом подання до суду належних доказів направлення відповідачу копії даної позовної заяви з додатками, визначення предмету позову, вказавши позовні вимоги, що не містять ознак альтернативності з доказами направлення відповідачу, докази сплати судового збору у визначених законом порядку та розмірі (виходячи з визначених позовних вимог).
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Ухвалу підписано 05.09.2018.
Додаток для позивача: акт канцелярії суду від 31.08.2018 №250.
Суддя Г.Є. Курило