номер провадження справи 27/62/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 Справа № 908/960/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105 м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Маловічка Валентина Івановича (69006 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальна установа "Запорізька міська клінічна лікарня № 10" (69001 м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 25)

про стягнення 175 040 грн. 84 коп.

за участю

представника позивача: Шишко О.Г., дов. б/н від 21.08.2017 р.

представник відповідача: не з'явився

представника третьої особи: Шишко О.Г., дов. № 35/01/01-10 від 24.05.2018 р.

СУТЬ СПОРУ:

23.05.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про стягнення з Фізичної особи-підприємця Маловічка Валентина Івановича 175 040 грн. 84 коп. заборгованості по орендній платі .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2018 р., справу № 908/960/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 24.05.2018 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/960/18, присвоєно справі номер провадження 27/62/18 та призначено підготовче судове засідання на 18.06.2018 р.

Справа № 908/960/18 розглядається за правилами загального позовного провадження.

18.06.2018 р. судом проведено підготовче засідання у справі № 908/960/18 за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 18.06.2018 р., відповідно до ст. 183 ГПК України, в зв'язку з тим, що відповідач не прибув в підготовче засідання, засідання суду було відкладено на 09.07.2018 р.

Ухвалою суду від 09.07.2018 р., відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України, строк підготовчого засідання було продовжено на тридцять днів, на підставі ст. 183 ГПК України, підготовче засідання було відкладено та призначено на 13.08.2018 р.

В судовому засіданні 13.08.2018 р. представник позивача та третьої особи звернувся до суду з письмовою заявою в порядку ч. 6 ст. 183 ГПК України про розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання. Заяву сторін в порядку ч. 6 ст. 183 ГПК України, судом прийнято, оскільки відповідач жодного разу в судове засідання не зявлявся.13.08.2018 р. суд перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 13.08.2018 р. в порядку ст. 216 ГПК України судом оголошено перерву в судовому засіданні до 20.08.2018 р.

17.08.2018 р. до суду від позивача на виконання ухвали від 13.08.2018 р. надійшла заява про залучення до матеріалів справи витребуваних судом документів, яка судом прийнята та надані документи залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 20.08.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 20.08.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи в судовому засіданні 20.08.2018 р. підтримав позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

В засіданні суду 20.08.2018 р. здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 20.08.2018 р., на підставі статті 217 ГПК України суд закінчив з'ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.

Представник відповідача у судове засідання 20.08.2018 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, письмового відзиву не надано. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Маловічка Валентина Івановича є: 69006 АДРЕСА_1, що відповідає адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

В матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які свідчать про те, що відповідачем - Маловічко, особисто отримані ухвали 08.06.2018 р., 29.06.2018 р., 17.07.2018 р., проте відповідач або представник відповідача жодного разу в підготовче засідання не з'явились, ухиляючись від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/960/18.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Справу розглянуто в порядку ст. 178 ГПК України, відповідно до якої, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Заслухавши представників позивача та третьої сособи, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз'яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача та третьої особи, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2004 року між Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради та Комунальною установою «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» (орендодавець, правонаступником якої є позивач у справі) та Фізичною особою-підприємцем Маловічко Валентином Івановичем (орендар) було укладено Договір № 1223 оренди нежитлового приміщення (договір).

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

За умовами п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення будівлі, яка розташована на території Центральної лікарні Орджонікідзевського району по бул. Шевченка, 25, площею 55,0 кв.м та знаходиться в оперативному управлінні Комінальної установи «Центральна лікарня Орджонікілдзевського району», вартість якого визначена у звіті про оцінку і становить за незалежною оцінкою 19428 грн. станом на 31.08.2004 р.

Відповідно до п. 2.1 договору, орендар вступає в користування приміщення не раніше дати підписання сторонами цього договору та прийняття приміщення відповідно акту приймання-передачі.

Відповідний акт приймання-передачі підписано сторонами та скріплено печатками 22.12.2004 р.

Додатковою угодою від 28.12.2005 р. внесені зміни до п. 1.1 договору, відповідно до якої замість слів « 55,0 кв.м» слід читати « 155,0 кв.м» та збільшено розмір орендної плати, а саме: річна на 9761 грн. 40 коп., місячна на 813 грн. 45 коп. х Інф.

Додатковою угодою від 21.11.2008 р. внесено зміни до п. 10.1 договору, відповідно до якої встановлено, що договір діє до 14.04.2016 р.

Додатковою угодою від 30.07.2007 р. внесені зміни до договору щодо орендної плати, зокрема, п.п. 3.1, 3.3 викладено в новій редакції: орендна плата визначається на підставі рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради від 2802.2006 № 63 та Запорізької міської ради від 28.04.2007 № 31 і складає 23112,05 грн. на рік згідно з розрахунком (Додаток № 2 до договору), який є невід'ємною частиною даної додаткової угоди.

Орендна плата перераховується згідно рахунків комунальної установи «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» орендарем на розрахунковий рахунок № 1744 в УДК Запорізької області, МФО 813015, щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. З 15 травня 2017 р. місячна орендна плата становить: 1926,01хІінф. (Додаток 2 до договору), далі з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Додатковою угодою від 25.01.2010 р. внесені зміни до договору щодо орендної плати, зокрема, доповнено п. 3.3 підпунктом 3.3.1 в наступній редакції: відповідно до рішення Запорізької міської ради від 23.12.2009 р. № 44 «Про надання пільг щодо орендної плати» орендарю з 23.01.2010 по 30.06.2010 включно надається пільга з орендної плати, а саме: орендні ставки, які затверджені рішенням Запорізької міської ради від 28.04.2007 № 31, застосовуються у розмірі 65 відсотків від встановленого обсягу. З 23.01.2010 розмір орендної плати, яка сплачується орендарем, розраховується за формулою: Опл.січень/2010= 65%хСорхВп/12хІінф.січня2010=65%х3017,73хІінф.січня2010, де Вп - проіндексована вартість майна визначена незалежною оцінкою, Сор - ставка орендної плати, %, Опл. - орендна плата та становить 0,65Х3017,73хІінфсічня2010.

Орендна плата за січень 2010 р. розраховується наступним чином: (3017,73хІінфсічня2010):31 деньх22 дні) + (0,65х3017,73хІінфсічня 2010: 31 деньх9днів) грн.

Орендна плата за лютий 2010 р. становить: Опл.лютий2010=0,65х3017,73хІінф.січня 2010хІінф.лютий2010 грн.

Далі застосовується індекс інфляції за даними Мінстату України відповідно до постанови кабінету міністрів України, чинних рішень запорізької міської ради та виконавчого комітету Запорізької міської ради.

18.05.2011 р. додатковою угодою до договору № 1223, змінено орендодавця з Управління комунальної власності Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. При цьому Комунальна установа «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» визначена Балансоутримувачем.

Згідно з п. 5.2 договору орендар зобов'язався своєчасно та в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 10.1 договору оренди, цей Договір укладено з 22.12.2004 р. по 22.12.2009 р. строком на 5 років.

Пунктом 10.6 договору оренди визначено, що в разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як зазначає позивач, орендар не виконував покладені на нього зобов'язання, в зв'язку з чим за період з 10.01.2014 р. по 10.08.2015 р. виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 106555 грн. 40 коп., що стало підставою для звернення Балансоутримувача з позовом до Господарського суду Запорізької області. Ухвалою суду від 17.02.2016 у справі № 908/6210/15 провадження було зупинено до вирішення позовної заяви у справі № 908/401/15 по суті. За період розгляду вказаних справ відповідач добровільно сплатив суму заборгованості в розмірі 106555 грн. 40 коп. Однак, спірне приміщення відповідачем звільнено не було. Позивач вказує на те, що на даний час відповідач об'єкт оренди за актом прийому-передачі не повернув та продовжує ним користуватись.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що у випадках закінчення дії Договору оренди або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі приміщення по Акту приймання-передачі.

Як вказує позивач, внаслідок неповернення об'єкта оренди після строку дії договору, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором, станом на момент розгляду справи за період з липня 2016 по квітень 2018 становить 175040 грн. 84 коп.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Оскільки за договором оренди в оренду передано майно комунальної власності, при вирішенні спору судом застосовуються приписи Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частинами 1, 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України також передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

На виконання п. 3.3 Договору Комунальною установою «Запорізька міська клінічна лікарня № 10» надавались відповідачу рахунки-фактури за період з липня 2016 р. по квітень 2018 р., що підтверджується реєстрами про отримання Маловічко В.І. рахунків.

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача орендної плати в розмірі 175040 грн. 84 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 2625 грн. 60 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця Маловічка Валентина Івановича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальної установи «Запорізька міська клінічна лікарня № 10» задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Маловічка Валентина Івановича (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Комунальної установи «Запорізька міська клінічна лікарня № 10» (69001, місто Запоріжжя, бул. Шевченка, 25, ) 175040 (сто сімдесят п'ять тисяч сорок) грн. 84 коп. заборгованості з орендної плати та 2625 (дві тисячі шістсот двадцять п'ять) грн. 60 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 30.08.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова