ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1740/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№100)", с. Темнівка
про стягнення коштів в розмірі 66171,13 грн
за участю предстаників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, дов. № 7/14/25П/Фд від 09.01.2018.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Підприємство Темнівської виправної колонії № 100 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області", с. Темнівка, про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 1789/14-ТЕ-32 від 13.12.2012, укладеним між сторонами даного спору в загальному розмірі 66171,13 грн., з яких: 23741,87 грн. - пеня, 4889,17 грн. - 3% річних, 37540,09 грн. - інфляційні втрати, підставою нарахування якої стало порушення відповідачем строків оплати за переданий позивачем у власність відповідача природний газ. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 02.07.2018 відкрито провадження у даній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.07.2018 об 11:00 год.

13.07.2018 відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 20280), в якому відповідач, зокрема, зазначив, що "Підприємство Темнівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області (№100)» , було засноване Державним департаментом України з питань виконання покарань і зареєстроване як юридична особа.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» № 343 від 18.05.2016, Державну пенітенціарну службу ліквідовано. Міністерство юстиції України є правонаступником Державної пенітенціарної служби, та згідно наказу Міністерства юстиції №3519/5 від 06.12.2016 «Про перейменування та затвердження статуту Державного підприємства «Підприємство Темнівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 100)» у новій редакції», - Державне підприємство "Підприємство Темнівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100)» перейменовано у Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№100)».

Окрім цього, відповідач зазначив, що на даний час у підприємства відповідача складне матеріальне становище. Чистий фінансовий прибуток за перший квартал 2018 року склав 39000,00 грн., що становить приблизно 13000,00 грн. на місяць та, відповідно до Балансу (звіт про фінансовий стан) на 01.04.2018 підприємство являється збитковим та має непокритий збиток у розмірі 2539000,00 грн. Також у відповідача наявний борг по сплаті податку на додану вартість, сплата якого розстрочена на 5 років ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 року по справі 2а-4805/12/2070, де щомісячний платіж в даний час складає 60000,00 грн. та останній платіж повинен бути сплачений в січні 2020 року. Належні до сплати штрафні санкції надмірно великі для відповідача, де фактично збитків позивачу завдано не було. Враховуючи викладені обставини, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Протокольними ухвалами від 23.07.2018, 20.08.2018 у судових засіданнях оголошувалась перерва, на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 03.07.2018 представник позивача не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Відповідь на відзив відповідача суду не надав.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.07.2018 не заперечував факт несвоєчасної сплати за отриманий від позивача природний газ, проте підтримав правову позицію викладену у відзиві на позов та просив суд задовольнити клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.01.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та Державним підприємством "Підприємство Темнівської виправної колонії № 100 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області", с. Темнівка (відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1789/14-ТЕ-32, згідно п. 1.1. якого позивач, як продавець, зобов'язався передати у власність відповідачу, як покупцю, у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 320805,07 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Згідно п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте, в порушення вимог вищевказаного пункту Договору, оплату за переданий у січні, лютому, березні, квітні та грудні 2014 року газ відповідач здійснив несвоєчасно, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області з вимогою про стягнення пені в розмірі 23741,87 грн., 3% річних в розмірі 4889,17 грн., інфляційних втрат в розмірі 37540,09 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 Цивільного кодексу України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 7.2. Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. Договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача 23741,87 грн. пені, 4889,17 грн. - 3% річних та 37540,09 грн. інфляційних втрат законними та обґрунтованими.

Як було зазначено вище, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені), яка підлягає сплаті, на 90%.

Клопотання обґрунтовано тим, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№100)» відповідно до ч. 1 ст.13 Закону № 2713 є державним підприємством, яке здійснює господарську діяльність та професійно-технічне навчання засуджених.

Форма фінансування підприємства - госпрозрахунок. Головним прибутком від діяльності підприємства є використання праці засуджених.

Діяльність підприємства, крім виконання основної функції, значно зменшує навантаження на державний бюджет, так як в результаті залучення засуджених до праці на підприємствах Державної кримінально-виконавчої служби України - отримується (в основному без прибутків) певна продукція, реалізація якої дає отримувати кошти, які на ряду з коштами державного бюджету (в їх заміщення, а саме поповнення спецфонду) спрямовуються на утримання засуджених. Виробнича діяльність підприємства спрямована на забезпечення засуджених працею, яка є основним засобом виправлення та ресоціалізації засуджених (відповідно до ч. 3 ст.6 Кримінально виконавчого кодексу України).

В умовах економічної кризи в країні, зростання тарифів на енергоносії, цін на основні матеріали, значного скорочення чисельності осіб, які відбувають покарання в установі, значно погіршився фінансовий стан відповідача, незважаючи на що відповідач здійснював платежі та вживав усі необхідні заходи для належного виконання зобов'язання враховуючи інтереси позивача та забезпечення загальногосподарського інтересу. Натомість, на даний час підприємство відповідача має скрутне матеріальне становище, та належні до сплати штрафні санкції надмірно великі для відповідача, у зв'язку з чим, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Пунктом 1 статтею 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги скрутне фінансове становище підприємства відповідача, а також враховуючи те, що відповідач виконано основне зобов'язання за Договором за спірний період, суд, керуючись статтею 233 Господарського кодексу України та ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України, вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 30% від визначеної судом за вірним розрахунком до стягнення суми, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Судом було зроблено перерахунок розміру нарахованої позивачем пені та визначено, що, з урахуванням зменшення розміру пені на 30%, стягненню підлягає сума пені в розмірі 16619,31 грн. В іншій частині пені, у сумі 7122,56 грн., суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 9 статті 129 ГПК України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Отже, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн., без урахування зменшення розміру пені, суд покладає на відповідача, з вини якого спір було доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№100)" (62493, Харківська область, Харківський район, с. Темнівка, вул. Харківська, 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) - пеню в розмірі 16619,31 грн., 3% річних в розмірі 4889,17 грн., інфляційні втрати в розмірі 37540,09 грн., витрати з оплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; );

Відповідач - Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№100)" (62493, Харківська область, Харківський район, с. Темнівка, вул. Харківська, 3, )

Повне рішення складено 05.09.2018.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/1740/18