ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року Справа № 923/537/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. за участю секретаря судових засідань Головльової Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ),

до Комунального підприємства "Теплові мережі міста Нова Каховка" (м. Нова Каховка Херсонська область),

про стягнення 5 711 072 грн. 82 коп.,

за участю представників:

позивача: Пронюк В.Я., представник, дов. № 14-65 від 14.04.18р.;

відповідача: не прибув.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 11.06.18 звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі міста Нова Каховка" борг у загальній сумі 5 711 072,82 грн., у тому числі: основна заборгованість у сумі 2 394 969,77 грн. пеня у сумі 896 007,17 грн.; три проценти річних у сумі 265 930,79 грн.; інфляційні втрати у сумі 2 154 165,09 грн., відповідно до умов договору № 1812/14-БО-33 постачання природного газу від 09.12.2013, договору про переведення боргу № 3563 від 19 листопада 2015 року, та вимог пункту 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.18, справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 18.06.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін, призначено на 10.00 годину 12.07.18р.

Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладався з 12.07.18 до 10.00 години 07.08.18, відповідна ухвала суду занесена до протоколу підготовчого судового засідання 12.07.18.

Ухвалою по справі, яка занесена до протоколу підготовчого судового засідання від 07.08.18, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою по справі, яка занесена до протоколу підготовчого судового засідання від 07.08.18, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 04.09.18.

У судовому засіданні 04.09.18 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на наступні обставини:

на виконання умов Договору постачання природного газу № 1812/14-БО-33, укладеного між позивачем та Комунальним підприємством «Новокаховське управління» комунального господарства», позивач передав у власність Комунального підприємства «Новокаховське управління» комунального господарства» природний газ на загальну суму 11 498 496,12 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу;

19 листопада 2015 року між позивачем, Комунальним підприємством «Новокаховське управління комунального господарства» (Первісний боржник) та Комунальним підприємством «Теплові мережі міста Нова Каховка» (Новий боржник) був укладений договір про переведення боргу № 3563, за умовами якого за згодою позивача Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Позивачем за договором № 1812/14-БО-33 від 09.12.2013 року у розмірі 2 445 926,57 грн., а Новий боржник приймає на себе боргу у цьому зобов'язанні та замінює Первісного боржника;

оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору, сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за Договором складає 2 394 969,77 грн.;

пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 Договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу;

розмір нарахованої пені за неналежне виконання Відповідачем умов Договору складає 896 007,17 грн.;

загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 265 930,79 грн., згідно детального розрахунку позивача;

сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 2 154165,09 гри., згідно детального розрахунку позивача;

як зазначає позивач, підписуючи уповноваженими особами договір купівлі-продажу природного газу та відповідно в подальшому скріплюючи його печатками підприємства, Відповідач чітко розумів всю юридичну відповідальністю за невиконання або неналежне виконання умов договору (в даному випадку п. 1.2 Договору щодо нарахування пені);

Договір укладений між сторонами не був змінений в частині порядку здійснення розрахунків та в частині відповідальності за не виконання умов договору;

на думку позивача, суд повинен обов'язково виконати імперативні вимоги ст. 233 ГК України, у разі застосування вказаної норми, а саме об'єктивно оцінити три складові: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу;

важливим елементом настання умови для зменшення розміру неустойки в порядку ст. 233 ГК України є саме заявлення до стягнення збитків, однак в даній справі збитки не було заявлено, а тому неможливо встановити співрозмірність неустойки в порівнянні до збитків, в наслідок чого, на думку позивача, неможливе застосування даної статті про зменшення неустойки;

як стверджує позивач, зменшення судом розміру пені спричинить позивачу додаткові втрати та дозволить відповідачу і у подальшому безкарно порушувати договірні умови.

Представник позивача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та заперечував проти аргументів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на наступні обставини:

відповідач не погоджується з сумою розрахунку інфляційних витрат у розмірі 2 154 165,09 грн., які вимагає Позивач, оскільки при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу;

відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні нарахованих до стягнення сум пені у розмірі 896 007,17 грн. та трьох процентів річних у сумі 265 930,79 грн., а також інфляційних витрат у розмірі 2 154 165,09 грн., у зв'язку з поданням розрахунку з допущенням арифметичних помилок (при цьому відповідач у відзиві не зазначає конкретних арифметичних помилок, не наводить власний розрахунок).

Відповідач, повідомлений про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (під розписку представника), не скористався своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви та клопотання:

не заявлялись.

Відповідачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви та клопотання:

07.08.18 письмове клопотання про залучення до матеріалів справи балансу підприємства - відповідача, яке задоволено судом.

Заслухавши вступне та заключне слово представника позивача, з'ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі за текстом рішення - Позивач) та Комунальним підприємством «Новокаховське управління» комунального господарства» 09.12.2013 укладено договір № 1812/14-БО-33 постачання природного газу (надалі за текстом рішення - Договір).

На виконання умов Договору позивач передав у власність Комунального підприємства «Новокаховське управління» комунального господарства» природний газ на загальну суму 11 498 496,12 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

19 листопада 2015 року між позивачем, Комунальним підприємством «Новокаховське управління комунального господарства» (Первісний боржник) та Комунальним підприємством «Теплові мережі міста Нова Каховка» (надалі за текстом рішення - Відповідач, Новий боржник) був укладений договір про переведення боргу № 3563. За цим договором за згодою позивача Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед позивачем за договором № 1812/14-БО-33 від 09.12.2013 року у розмірі 2 445 926,57 грн., а Новий боржник приймає на себе боргу у цьому зобов'язанні та замінює Первісного боржника.

До Нового боржника перейшли обов'язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу від 09.12.2013р. № 1812/14-БО-33.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед возивачем за Договором складає 2 394 969,77 грн.

Пунктом 8.2 Договору узгоджено, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено позивачем у відповідності до вимог статті 232 ГК України, та з наступного дня, від дня прострочення основного зобов'язання.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов Договору, за розрахунком позивача (аркуші справи 12 - 15) складає 896 007,17 грн.

Оскільки Відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, відповідно до вимог пункту 2 ст. 625 ЦК України він зобов'язаний сплатити на користь Позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу, за розрахунком позивача (аркуші справи 12 - 15) складає 265 930,79 грн.

Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, за розрахунком позивача (аркуші справи 12 - 15) складає 2 154165,09 гри.

Аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Аргументи, наведені відповідачем, щодо відсутності підстав для задоволення позову, не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Відповідач у відзиві посилаючись на арифметичні помилки позивача у розрахунку інфляційних, у той же час не наводить зазанчених помилок у конкретні періоди розрахунку та не наводить власного розрахунку.

Крім того, відповідач у відзиві, посилаючись на ст. 233 ГК України, просить суд зменшити розмір неустойки (пені), посилаючись на наступні обставини.

Відповідач є комунальним підприємством та неприбутковою організацією, юридичною особою публічного права, яка створена органом державної влади з метою забезпечення безперервного постачання населенню, комунально- побутовим та іншим підприємствам, організаціям, установам теплової енергії, без мети отримання прибутку, не є фактичним споживачем газу, оскільки згідно договору газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, а стягнення неустойки в повному обсязі значно погіршить господарську діяльність КП «Теплові мережі міста Нова Каховка» та ставить під загрозу зриву проведення опалювального сезону, та як наслідок, залишення установ без опалення.

Стаття 233 ГК України передбачає зменшення розміру штрафних санкцій, зокрема, судом. Зменшення розміру неустойки передбачено у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, і можливе за рішенням суду. При цьому суд має враховувати:

- ступінь виконання зобов'язання боржником. Суд повинен узяти до уваги даний факт, незважаючи навіть на те, що часткове виконання є неналежним. Зменшення розміру штрафних санкцій має бути мінімальним, якщо боржник не починав виконання своєї частини зобов'язання;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні. У разі вирішення питання стосовно зменшення розміру штрафних санкцій повинен бути врахований майновий стан боржника і кредитора: не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як зазанчає позивач у відповіді на відзив, внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ Позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» втрат є стягнення з боржників пені у розмірі передбаченої умовами Договорів. Загальна сума заявлених пені, 3% річних, інфляційних не компенсує повністю втрат від сплати відсотків за комерційними кредитами. Зменшення судом розміру пені спричинить Позивачу додаткові втрати та дозволить Відповідачу і у подальшому безкарно порушувати договірні умови.

Враховуючи вкрай низький ступінь виконання зобов'язання боржником, заява відповідача про зменшення розміру неустойки (пені), що заявлена позивачем до стягнення, задоволенню не підлягає.

З'ясувавши викладені обставини, дослідивши в судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов'язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань": «платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст.. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі міста Нова Каховка" (адреса місцезнаходження: 74900, Херсонська область, місто Нова Каховка, вулиця Дзержинського, будинок 60-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 39142081) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (адреса місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Б. Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 20077720) 2 394 969 грн. 77 коп. основного боргу, 896 007 грн. 17 коп. пені, 265 930 грн. 79 коп. з урахуванням 3% річних, 2 154 165 грн. 09 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 85666грн.09коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання повного рішення 10 вересня 2018 р.

Суддя Ю.В. Гридасов