ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018м. ДніпроСправа № 904/2164/18

за позовом Приватного підприємства "АЛЕНКОМП - СЕРВІС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТ"

про стягнення 523 195 грн. 63 коп.

Суддя Манько Г.В.

За участю секретаря судового засідання Федьковської О.В.

Представники:

Від позивача не з'явився.

Від відповідача Нащокін С.О. дов. № 1/1206 від 12.06.2018

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "АЛЕНКОМП - СЕРВІС" звернулося до господарського суду з позовною заявою та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОСТ" основний борг в сумі 473 402 грн. 10 коп., інфляційні втрати 8808 грн. 04 коп., 3% річних 3348 грн. 43 коп., пеню 37 637 грн. 06 коп. та судовий збір.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. У заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував. Звертав увагу суду на те, що видаткові накладні не містять реквізитів особи, що отримала товар. Відсутні довіреності щодо отримання товару за видатковими накладними. Видаткові накладні не містять посилання на договір. У судовому засіданні відповідач заявив, що визнає отримання бетону від відповідача на суму 53844 грн. 34 коп. Бетон на вказану суму отримав за телефонним замовленням, по за межами договору від 18.05.17р. за №01-05/17, що є підставою позовних вимог позивача. Довіреність на отримання товару за наданими позивачем видатковими накладними товариство з обмеженою відповідальністю "КРОСТ" не видавало. Наполягав, що позивач свідомо вводить в оману суд. Пояснив, що ТОВ «Крост» уклало з позивачем зазначений договір. Проте, в подальшому господарські взаємовідносини здійснювалися без належного документального оформлення. Сподіваючись на подальше належне документальне оформлення та погоджуючись на умови надання послуг, ТОВ «Крост» провело оплату поставленого бетону у 2017 році, та зазначеної Приватним підприємством «Аленкомп-Сервіс»: видаткової накладної № РН - 0000035 від 29.03.2018 року на суму 129611,00 грн. з ПДВ, складена на підставі рахунку - фактури № СФ - 0000013 від 05.02.2018 року, частково сплаченого у розмірі 76296,90 грн, тому сума боргу за даним рахунком складає 53314,10 грн. з ПДВ. Хоча жодного рахунку ТОВ «Крост» не отримувало, уповноважені представники підприємства не підписували видаткової накладної. Таким чином, ТОВ «Крост» визнає суму боргу у розмірі 53314.10 грн з ПДВ. Подальші ніби-то здійснені поставки взагалі ніколи не поставлялися для ТОВ «Крост» та містять ряд неточностей, що підтверджують це.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позовних вимог позивачем надано договір від 18.05.17р. за №01-05/17 на поставку бетону (далі Договір).

Предметом вказаного договору передбачено, що постачальник зобов'язується в порядку та строки, встановлені Договором, передати товарний бетон - далі товар у власність Покупцю, в визначеній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених в даному Договорі.

Згідно п. 3.1 Договору сума договору складає загальну суму специфікацій, які являються невід'ємною частиною договору.

Умови оплати - 100% передоплата. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання рахунка (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору постачальник має право коригувати ціни на Товар, попередивши про це письмово другу сторону за 3 дні.

Вимогами п. 2.2 Договору передбачено, що кількість, асортимент, вартість поставленого товару вказується у специфікаціях, складених на підставі щоденних заявок.

В матеріалах справи відсутні щоденні заявки, передбачені п. 2.2 Договору, що підтверджує доводи відповідача.

У якості доказів позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи видаткові накладні від 30 березня 2018р., 31 березня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р.

Встановлено, що видаткові накладні не містять посилання на Договір, що є підставою позовних вимог позивача. У видаткових накладних відсутні реквізити особи, що підписала їх від імені відповідача.

Відсутні в матеріалах справи довіреності від відповідача на отримання товару, зазначеного у видаткових накладних від 30 березня 2018р., 31 березня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р.

У якості доказів позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи рахунки - фактури від 05 лютого 2018р., 09 лютого 2018р., 13 лютого 2018р., 19 лютого 2018р., 19 лютого 2018р., 12 березня 2018р.

Вказані рахунки - фактури не містять посилання на Договір, що є підставою позовних вимог позивача.

Отже, наявні у справі докази не доводять того, що постачання товару за видатковими накладними від 30 березня 2018р., 31 березня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р. здійснювалось на підставі Договору.

Крім того наявні у справі докази не доводять того, що товар за видатковими накладними від 30 березня 2018р., 31 березня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р., 02 квітня 2018р. отримувала уповноважена відповідачем особа.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт визнання відповідачем отримання від позивача товару на суму 53844 грн. 34 коп. не дає право суду на прийняття рішення щодо задоволення позову у вказаній сумі оскільки підстава поставки за поясненням відповідача - телефонне замовлення, тобто укладення договору у спрощений спосіб (передбачений приписами ст. 181 Господарського кодексу України) в той же час позивач у позовній заяві наполягає на іншій підставі стягнення - договорі від 18.05.17р. за №01-05/17 на поставку бетону, тобто іншій підставі.

Згідно приписів ст.ст. 74, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Наявні у справі докази не є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено 03.09.2018

Суддя Г.В.Манько