ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" серпня 2018 р. Справа № 918/210/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., за участі секретаря судового засідання Оліфер С.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави

до відповідача-1 - Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області,

до відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

про визнання недійсними результатів процедури закупівлі та договору на закупівлю товарів за бюджетні кошти,

у засіданні приймали участь:

від позивача - Марщівська О.П.,

від відповідача-1 - Харковець П.С. (голова сільської ради),

представник - Зейкан І.Ю.,

від відповідача-2 - не з'явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер Е19664.

У судовому засіданні 17 серпня 2018 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2018 року керівник Сарненської місцевої прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області (далі - Рада) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (далі - Товариство) про визнання недійсними результатів процедури закупівлі UA-2017-12-22-002307-a, предмет закупівлі - «Трактор МТЗ - 82.1 (з навісним обладнанням: причіп ПТС-4-1, фронтальний навантажувач TUR-14, відвал ОУ-02.000, захват для колод)» загальною вартістю 816 000 грн. 00 коп., оформлені протоколом від 22 грудня 2017 року про намір укласти договір під час застосування переговорної процедури, визнання недійсним укладеного між відповідачами договору про закупівлю товарів за бюджетні кошти від 26 грудня 2017 року № 114/18, а також застосування наслідків недійсності наведеного договору про закупівлю товарів за бюджетні кошти, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

В обґрунтування своїх вимог Прокурор посилався на те, що після проведення Радою процедури закупівлі UA-2017-12-22-002307-a по предмету «Трактор МТЗ - 82.1 (з навісним обладнанням: причіп ПТС-4-1, фронтальний навантажувач TUR-14, відвал ОУ-02.000, захват для колод)» із застосуванням переговорної процедури між відповідачами було укладено відповідний договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти від 26 грудня 2017 року № 114/18. Оскільки вищенаведені торги були проведені з порушеннями чинного законодавства та безпідставним проведенням переговорної процедури, укладена за їх наслідками угода не відповідала вимогам тендерної пропозиції, що призвело до порушення інтересів держави у бюджетній сфері, Прокурор, посилаючись на статті 203, 215, 216, 236 ЦК України, статтю 207 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 12, 31, 35, 40, 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон), просив суд визнати недійсними результати процедури закупівлі вказаного трактора та визнати недійсним вищенаведений договір на його закупівлю і застосувати наслідки його недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року позовну заяву Прокурора від 4 квітня 2018 року № 36/4-158вих-18 залишено без руху на підставі статті 174 ГПК України та надано останньому строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви шляхом подання до Господарському суду Рівненської області доказів зарахування судового збору у розмірі 5 286 грн. 00 коп., сплаченого згідно платіжного доручення від 26 березня 2018 року № 489, до спеціального фонду державного бюджету.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду Прокурором усунуто недоліки, які стали підставою для залишення його позовної заяви без руху.

У зв'язку з наведеними обставинами ухвалою суду від 2 травня 2018 року позовну заяву Прокурора від 4 квітня 2018 року № 36/4-158вих-18 прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/210/18, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 10 травня 2018 року, призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 22 травня 2018 року.

15 травня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Товариства на позовну заяву від 14 травня 2018 року (а.с. 124-125), в якому останнє заперечило проти задоволення вимог Прокурора з огляду на те, що оскаржуваний договір був виконаний його сторонами у повному обсязі, а оспорювана Прокурором процедура закупівлі ніяким чином не порушує прав чи інтересів позивача.

До початку судового засідання, призначеного на 22 травня 2018 року, на адресу суду надійшла відповідь Прокурора на відзив Товариства на позовну заяву від 18 травня 2018 року № 36/4-252-вих-18 (а.с. 136-137), в якій останній, зокрема, вказав, що звернення Прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання щодо повернення майна сторонам, які набули його безпідставно, а саме внаслідок порушення вимог законодавства, що регулює публічні закупівлі.

Ухвалою суду від 22 травня 2018 року розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 6 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 6 червня 2018 року розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 20 червня 2018 року.

19 червня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Ради на позовну заяву від 18 червня 2018 року (а.с. 167-171), в якому остання заперечила проти задоволення вимог Прокурора з огляду на те, що статтями 7 та 71 Закону прокуратуру не віднесено до органів, на які покладено функції зі здійснення моніторингу та державного регулювання і контролю у сфері закупівель.

Ухвалою суду від 20 червня 2018 року розгляд справи № 918/210/18 у підготовчому засіданні було продовжено до 2 серпня 2018 року, а розгляд справи відкладено на 12 липня 2018 року.

2 липня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла відповідь Прокурора на відзив Ради від 25 червня 2018 року № 36/4-320вих-18 (а.с. 183-187), в якій останній зазначив, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів не уповноважений надавати правову оцінку правомірності здійсненої процедури закупівлі та контролює лише наявність підстав для проведення розрахунку за укладеними договорами про закупівлю товарів, робіт та послуг, а також відсутність перешкод для проведення розрахунків, що свідчить про належне обґрунтування Прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у вказаній справі.

Ухвалою суду від 12 липня 2018 року розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 27 липня 2018 року.

16 липня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли доповнення Прокурора до відповіді на відзив Ради від 11 липня 2018 року № 36/4-354вих-18 (а.с. 202-206), в яких останній вказав, що згідно позовної заяви підставою для звернення Прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є порушення економічних інтересів держави в результаті укладення між відповідачами незаконного правочину всупереч Закону та недопущення зайвого витрачання коштів державного бюджету.

Ухвалою суду від 27 липня 2018 року підготовче провадження у справі № 918/210/18 було закрито та призначено її до розгляду по суті на 7 серпня 2018 року.

У судовому засіданні 7 серпня 2018 року оголошувалася перерва до 17 серпня 2018 року.

У судовому засіданні 17 серпня 2018 року представник прокуратури підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представники Ради у вказаному судовому засіданні проти задоволення вимог Прокурора заперечили з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 18 червня 2018 року.

Товариство про дату, час і місце розгляду справи було повідомлене належним чином, проте явку свого повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та Ради, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками справи документів їх оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

3 листопада 2017 року на веб-порталі електронної системи публічних закупівель "Prozorro" Радою було оприлюднено оголошення (а.с. 23-24) про проведення процедури закупівлі UA-2017-11-03-000653-с із закупівлі трактору МТЗ - 82.1 (з навісним обладнанням: причіп ПТС-4-1, фронтальний навантажувач TUR-14, відвал ОУ-02.000, захват для колод очікуваною вартістю 816 800 грн. 00 коп.

Судом також встановлено, що 18 жовтня 2017 року головою тендерного комітету Ради була затверджена відповідна тендерна документація.

У той же час згідно звіту про результати проведення процедури закупівлі від 30 листопада 2017 року UA-2017-11-03-000653-с та протоколу від 30 листопада 2017 року № 3 тендерним комітетом Ради було прийнято рішення про неможливість укладення договору про закупівлю з наявним учасником у зв'язку з поданням для участі у торгах менше двох тендерних пропозицій (а.с. 25-27).

З огляду на наведене 30 листопада 2017 року Радою на веб-порталі електронної системи публічних закупівель "Prozorro" було повторно оприлюднено оголошення про проведення закупівлі UA-2017-11-30-002831-с із застосуванням процедури відкритих торгів з предметом закупівлі: трактор МТЗ - 82.1 (з навісним обладнанням: причіп 2ПТС-4,5, фронтальний навантажувач TUR-14, відвал ОУ-02.000, захват для колод очікуваною вартістю 816 800 грн. 00 коп. (а.с. 28-29).

Разом з тим згідно звіту про результати проведення процедури закупівлі від 22 грудня 2017 року UA-2017-11-30-002831-с та протоколу від 22 грудня 2017 року № 4 тендерним комітетом Ради було прийнято рішення про неможливість укладення договору про закупівлю з наявним учасником у зв'язку з поданням для участі у торгах менше двох тендерних пропозицій (а.с. 30-32).

У зв'язку з викладеним 23 грудня 2017 року замовником на веб-порталі електронної системи публічних закупівель "Prozorro" було оприлюднено повідомлення про намір укласти відповідний договір за результатами переговорної процедури закупівлі № UA-2017-12-22-002307-а (а.с. 33-34), а 26 грудня 2017 року між відповідачами було укладено договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти № 114/18 (а.с. 39-40).

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками наведених суб'єктів господарювання.

Згідно пунктів 1.1, 1.3 цього правочину постачальник передає у власність замовнику, а замовник оплачує вартість техніки у кількості та за ціною, яка зазначена у специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною, у порядку й на умовах, передбачених даним договором.

Найменування товару: Код ДК 021:2015 - 16700000 - Трактори згідно специфікації до договору; № 1 Трактор МТЗ-82.1.26 з обладнанням, фронтальний навантажувач TUR-14, захват для колод.

Згідно пункту 3.1 наведеної угоди її ціна становить 816 000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2017 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 10.1 договору).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Прокурор посилався на те, що вищенаведені торги були проведені з порушеннями вимог чинного законодавства, а укладена за їх наслідками угода не відповідала вимогам тендерної пропозиції, що призвело до порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

У зв'язку з наведеним суд зазначає наступне.

Статтею 7 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено органи, які здійснюють контроль у сфері публічних закупівель, а саме: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Частиною 3 статті 1 Положення "Про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459 (далі - Положення), основними завданнями Мінекономрозвитку є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державних та публічних закупівель. Повноваження здійснюються шляхом здійснення нормативно-правового забезпечення державного регулювання у сфері публічних закупівель, аналізу функціонування системи публічних закупівель, узагальнення практики здійснення закупівель, надання роз'яснень щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель.

Згідно частини 2 статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів належить: до здійснення оплати за договором про закупівлю перевірити наявність договору про закупівлю, річного плану закупівель та звіту про результати проведення процедури закупівлі, які підтверджують проведення процедури закупівлі, за результатами якої укладено договір про закупівлю; вживати заходів з недопущення здійснення платежів з рахунка замовника згідно з узятим фінансовим зобов'язанням за договором про закупівлю у випадках: відсутності або невідповідності встановленим законодавством вимогам необхідних документів, передбачених абзацом другим цієї частини; відмінити процедури закупівлі.

Перевірка наявності документів, визначених в абзаці другому цієї частини, проводиться підрозділом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, який здійснює обслуговування замовника, шляхом перегляду документів, розміщених в електронній системі закупівель.

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В даній справі Прокурором позов подано в інтересах держави та зазначено, що дії замовника порушують інтереси держави в бюджетній сфері.

Слід також зазначити, що у своїй позовній заяві Прокурором також вказано, що його звернення до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання щодо повернення майна особою, яка набула його з порушенням порядку приватизації (а.с. 15), що свідчить про суперечність тверджень Прокурора та неузгодження обґрунтувань щодо порушень інтересів держави у певній сфері.

У той же час, як вже було зазначено, 16 липня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли доповнення Прокурора до відповіді на відзив Ради від 11 липня 2018 року № 36/4-354вих-18 (а.с. 202-206), в яких останній вказав, що згідно позовної заяви підставою для звернення Прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є порушення економічних інтересів держави в результаті укладення між відповідачами незаконного правочину всупереч Закону та недопущення зайвого витрачання коштів державного бюджету. Тобто у вказаних поясненнях Прокурор фактично підтвердив той факт, що згідно позовної заяви його звернення до суду спрямоване саме на відновлення державних інтересів у бюджетній сфері.

Однак матеріалами справи не підтверджується зазначений висновок прокуратури.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України встановлено принцип самостійності як одного з принципів на яких ґрунтується бюджетна система України - Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов'язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних місцевих бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов'язання одне одного, а також за бюджетні зобов'язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети. Враховуючи зазначені положення Бюджетного кодексу України, інтереси держави не порушені і не могли бути порушені оспорюваним правочином, оскільки закупівля транспортного засобу здійснена Радою за кошти місцевого, а не державного бюджету.

Слід також зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази нецільового використання наведених коштів.

Відповідно до підпункту 4 пункту "а" статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Згідно частини 1 статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Враховуючи зазначене, видатки органом місцевого самоврядування здійснені з місцевого бюджету, кошти якого є відокремленими від Державного бюджету України, а тому інтереси держави в бюджетній сфері не порушені і не могли бути порушені, що як підставу для представництва зазначено Прокурором у позовній заяві.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 4 статті 36 Закону умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Оскільки в даному випадку було застосовано переговорну процедуру, то умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від ціни пропозиції учасника, а не від змісту тендерної пропозиції. Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що сума договору не перевищує ціни відповідної пропозиції.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, звертаючись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, сторона повинна зазначити в чому полягає порушення її прав та охоронюваних законом інтересів.

Зі змісту статті 23 Закону України "Про прокуратуру" вбачається, що інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною 2 або частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Водночас з матеріалів справи не вбачається та господарським судом не встановлено факту перевищення ліміту використаних Радою бюджетних коштів, не встановлено порушення матеріальних інтересів держави а також нераціональність та неефективність використання вказаним відповідачем коштів місцевого бюджету.

Зазначаючи про порушення інтересів держави в бюджетній сфері (тобто майнових інтересів), прокурором всупереч положенням статей 73-74 ГПК України не наведено розміру шкоди, яка завдана та доказів на підтвердження такої шкоди.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 79 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, а також те, що результати процедури закупівлі та договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти від 26 грудня 2017 року № 114/18 не порушують інтереси держави у бюджетній сфері, і Прокурором не було у встановленому законом порядку доведено вказаних обставин щодо наявності порушень інтересів держави, суд дійшов висновку про те, що даний позов Прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області (п.17.5 ч.1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено "27" серпня 2018 року

Суддя Церковна Н.Ф.