ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018м. ДніпроСправа № 904/2409/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Казарової А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Грищенко І.В. посвідчення адвоката 0772 від 11.11.2016.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ТРАНС", м.Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА ФІРМА "АГРОСТАР", м.Дніпро про стягнення заборгованості

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ТРАНС", м. Дніпро звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА ФІРМА "АГРОСТАР", м. Дніпро про стягнення заборгованості в розмірі 141 938,00грн., 20 013,26 грн. пені, 1644,93 грн. - 3% річних, та 3425,67 грн. інфляційних. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання транспортно-експедиційних послуг №16-10/17 АС від 16.10.2017 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду від 07.06.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 27.06.2018р.

21.06.2018 до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання, у зв'язку з тим, що представник позивача з 25.06.2018р. по 28.06.2018р. буде знаходитись за межами Дніпропетровської області та не зможе прийняти участь у підготовчому засіданні (а.с. 90).

Присутній в судовому засіданні 27.06.2018 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА ФІРМА "АГРОСТАР" заявив усне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, посилаюсь на п.4 ст.226 Господарського процесуального кодексу, оскільки вважає причини неявки позивача у судове засідання не поважними. Відповідач зазначив, що позивач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності безпосередню участь у судовому засіданні свого представника.

Клопотання про залишення позову без розгляду, з підстав, зазначених відповідачем, а саме ч. 4. ст. 226 ГПК України судом відхилено, оскільки судом не встановлено обставин, які б слугували підставою для залишення позову без розгляду в порядку ст. 226 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2018р. відкладено підготовче засідання на 19.07.2018р.

Представник відповідача в підготовче засідання 19.07.2018 не з'явився про поважність причин неявки суд не повідомив.

19.07.2018 присутнім в підготовчому засіданні представником позивача будь-яких додаткових заяв чи клопотань не заявлено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 в порядку п.3 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.08.2018.

Позивач у судовому засіданні 20.08.2018 підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача до судового засідання не з'явився, відзиву на позов не надав. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ТРАНС" (далі - Позивач/Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА Фірма «АГРОСТАР» (далі - Відповідач/Замовник) укладено договір про надання транспортно - експедиційних послуг №16-10/17АС (далі - Договір).

Вказаний Договір підписаний та засвідчений печатками представників сторін.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Перевізник зобов'язується доставити доручені йому Замовником (або Вантажовідправником) самохідні транспортні засоби (негабаритну сільськогосподарську техніку, надалі - вантаж) до пункту призначення в установлений цим договором строк і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (Вантажоодержувачу) та, в разі потреби, надати пов'язані з цим експедиторські послуги, а Замовник зобов'язується сплатити за надані послуги у розмірі, та строки, визначені цим договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору зазначено, що у випадку, якщо відстань перевезення складає більше 174 кілометрів, вартість перевезення негабаритного вантажу з пункту навантаження до пункту розвантаження складає 46,00(сорок шість) гривень за 1 (один) кілометр з ПДВ. У випадку, якщо відстань і складає менше 174 кілометрів, тоді вартість перевезення складає - 8000 гривень з ПДВ.

Загальна сума цього Договору складається з сум наданих послуг, зазначених в актах наданих послуг, які підписані повноважними представниками Сторін протягом всього строку дії цього Договору. Розрахунки за Договором здійснюються Сторонами безготівковому порядку (п. 3.4, п. 3.5 Договору).

Згідно п. 3.6 Договору, сторони дійшли згоди, що Замовник здійснює оплату за надані послуги впродовж 20 (двадцяти) календарних днів з моменту підписання обома Сторонами акта наданих послуг, на підставі виставленого Перевізником рахунку.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору, Замовник зобов'язується належним чином (своєчасно та в повному обсязі) оплачувати вартість наданих Перевізником послуг в порядку, передбаченому цим Договором.

Термін дії цього Договору встановлюється з моменту його підписання повноважними представниками Сторін договору Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2017, але в будь - якому разі до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цими договором (п. 7 .1 Договору).

Відповідно до п. 7.2 Договору закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

На виконання умов Договору, Позивач надав Відповідачу послуги на загальну суму 141 942, 00 грн., що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт №ОУ-0000830 від 24.12.2017 на суму 11 070, 00 грн. з ПДВ та Актом здачі-прийняття робіт №ОУ-0000831 від 24.12.2017 на суму 130 872,00 грн. з ПДВ (а.с. 66, 78).

Вищевказані Акти здачі - прийняття робіт підписані сторонами та скріплені їх печатками без жодних зауважень чи заперечень.

Відповідно до п. 3.6 Договору оплата за надані послуги здійснюється протягом 20-ти календарних днів з моменту підписання обома Сторонами акта наданих послуг, на підставі виставленого Перевізником рахунку.

Таким чином, останній день оплати по рахункам № СФ-0000841, № СФ-0000842 від 24.12.2017 є - 14.01.2018. Прострочення оплати настає з 15.01.2018.

Відповідач вартість наданих Позивачем послуг не сплатив, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед Позивачем у розмірі 141 942,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Як свідчить з матеріалів справи, Позивач 20.03.2018 на адресу Відповідача направив претензію вих. №2003-18-2 від 20.03.2018.

Відповіді на вищевказану вимогу відповідач не надав, заборгованість не сплатив.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором, копіями Актів здачі - прийняття робіт, рахунків, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3.6 Договору, строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Отже, обставини визнані позивачем у позовній заяві та підтверджені матеріалами справи, відповідач не спростував шляхом подання належних та допустимих доказів.

Слід також зазначити, що Відповідач не скористався наданим йому правом на подачу відзиву та доказів у спростування обставин щодо наявності підстав для стягнення з нього заборгованості за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 16-10/17АС від 16.10.2017.

Судом встановлено, що заборгованість Відповідача перед позивачем за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 16-10/17АС від 16.10.2017 року становить 141 942, 00 грн., тобто більша за заявлену Позивачем суму, але враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог стягненню підлягає заявлена позивачем заборгованість у розмірі 141 938, 00 грн.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 141 938,00 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 5.3 Договору, в разі не оплати Замовником вартості наданих послуг, згідно підписаного сторонами акту надання послуг, у встановлені цим договором строки та порядку, останній сплачує Перевізнику, за його вимогою, пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення оплати.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За порушення строків оплати наданих послуг Позивач на підставі п. 5.3 Договору нарахував Відповідачу пеню у розмірі 20 013,26 грн. за період з 15.01.2018 по 01.06.2018.

Суд, перевіривши правильність наданого Позивачем розрахунку пені, зазначає, що вказаний розрахунок зроблено невірно.

Здійснивши перерахунок пені в межах заявленого Позивачем періоду, суд встановив, що пеня складає 19 587, 44 грн.

А тому, вимога Позивача про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 19 587,44 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних у сумі 1644,93 грн. за період з 15.01.2018 по 01.06.2018 та інфляційні втрати у сумі 3425,67 грн. за період 15.01.2018 по 01.06.2018 (розрахунок - а.с. 6).

Суд, перевіривши у Юридично-пошуковій системі "Ліга-Закон" правильність здійснених позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних встановлено, що вказані розрахунки здійснено невірно. Після здійсненого перерахунку судом встановлено, що 3% річних за період 15.01.2018 по 01.06.2018 становить 1609, 93 грн. А тому, вимога Позивача про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 1609, 93 грн.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат в межах заявленого Позивачем періоду, суд встановив, що інфляційні втрати складають 6200,38 грн., тобто більша за заявлену Позивачем суму, але враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог стягненню підлягає заявлена позивачем сума інфляційних втрат у розмірі 3425,67 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 1609, 93 грн. - 3% річних та 3425,67 грн. - інфляційних втрат.

Оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають часткову задоволенню оскільки, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов'язки щодо оплати поставленого товару.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ТРАНС" (49005, м.Дніпро, вул. Гусенка, будинок 17, офіс 138, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА ФІРМА "АГРОСТАР" (49005, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 12, кімната 14, ) про стягнення заборгованості у сумі 167 021, 86 грн. за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 16-10/17АС від 16.10.2017 року - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКА ФІРМА "АГРОСТАР" (49005, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 12, кімната 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТ ТРАНС" (49005, м. Дніпро, вул. Гусенка, будинок 17, офіс 138, ) 141 938,00 грн. - основного боргу, 19 587,44 грн. - пеня, 1609,93 грн. - 3% річних, 3 425, 67 грн. - інфляційних втрат, 2 498,42 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 30.08.2018 року.

Суддя Ю.Ю. Первушин