УХВАЛА

м. Київ

27.08.2018Справа № 910/7147/18

За позовомВідділу освіти Тернопільської районної державної адміністрації
до 1. Державної казначейської служби України 2. Міністерства юстиції України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2Приватне акціонерне товариство «Тернопільміськгаз»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачівПублічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
простягнення 716 841,74 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники учасників процесу:

від позивачаОстровська О.Н., довіреність № б/н від 06.07.18;
від відповідача-1не з'явились;
від відповідача-2Сабадаш О.І., довіреність № 520/20.3-03 від 19.06.18;
від третьої особи на стороні відповідача-2не з'явились;
від третьої особи на стороні відповідачівАндрійко Є.Л., довіреність № 14-174 від 23.10.17.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відділ освіти Тернопільської районної державної адміністрації звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України та Міністерства юстиції України, в якому просить суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 716841,74 грн.

Позов мотивовано тим, що внаслідок неправомірних дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо списання з рахунку ПАТ «Тернопільміськгаз» коштів, які є власністю позивача та з яких постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2017 у справі №819/496/17 знято арешт, позивачу завдано шкоди у розмірі 716841,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/7147/18, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Тернопільміськгаз» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2; підготовче засідання у справі призначено на 04.07.2018.

27.06.2018 від відповідача-2 через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.08.2018.

13.07.2018 від відповідача-1 через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву.

27.07.2018 від позивача через відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив відповідача-2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.08.2018.

27.08.2018 від позивача через відділ діловодства суду надійшла відповідь на пояснення третьої особи на стороні відповідачів та додаткові документи по справі.

27.08.2018 від третьої особи на стороні відповідача-2 через відділ діловодства суду надійшли пояснення на позов, відповідно до яких просить розглядати справу без участі представника та при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

27.08.2018 від відповідача-2 через відділ діловодства суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що виходячи з предмета позову, підставою для звернення з позовом є діяльність суб'єкта владних повноважень, яка жодним чином не пов'язана із господарськими правовідносинами. Відтак, на думку відповідача-2, спір між сторонами підлягає вирішенню в порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

Третя особа ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» клопотання відповідача-2 підтримала.

Позивач проти задоволення клопотання заперечує, посилаючись на те, що заявлені до стягнення кошти є власністю позивача, відтак, спір має розглядатися господарським судом.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду господарських справ передбачені ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. Частиною 1 названої норми зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

При цьому ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 3 Кодексу адміністративного судочинства України в п. 1 «адміністративною справою» визнає переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень).

Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання, як відзначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 520/15749/14-ц, є характер правовідносин, із яких виник спір.

Пунктом 1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Оскільки у справі, що розглядається, позов пред'явлено з підстав порушення відповідачами права власності позивача на заявлені до стягнення грошові кошти, позивач стверджує, що дії відповідача-2 по списанню цих коштів на рахунки бюджету є протиправними і завдали позивачу матеріальної шкоди, то на переконання суду, спір між сторонами носить приватноправовий характер і має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для закриття провадження у справі з наведених відповідачем-2 підстав.

Керуючись ст. ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ю.М. Смирнова