ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 Справа № 917/853/18

За позовною заявою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

До відповідача ОСОБА_1 підприємство Хазар-2007, 37052, Полтавська область, Пирятинський район, с. Велика Круча, вул. Леніна, 10

про стягнення 278,70 грн., з яких: 251,73 грн. пеня відповідно до п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу № 1881/14-БО-24, укладений між сторонами 17.12.2013 р. (в редакції додаткових угод до нього: № 1 від 31.01.2014 р., № 2 від 30.04.2014 р., № 3 від 20.05.2014 р., № 4 від 10.06.2014 р., № 5 від 15.09.2014 р., № 6 від 10.11.2014 р., № 7 від 15.12.2014 р.), за несвоєчасність оплати за отриманий газ, 26,97 грн. 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,

С у д д я ОСОБА_2

Секретар судового засідання Мацко Оксана Василівна

Представники:

від позивача відсутні (див. протокол);

від відповідача відсутні (див. протокол).

06.09.2018 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, долучено їх до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, до Приватного підприємства Хазар-2007, с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області, про стягнення 278,70 грн., з яких: 251,73 грн. пеня відповідно до п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу № 1881/14-БО-24, укладений між сторонами 17.12.2013 р. (в редакції додаткових угод до нього: № 1 від 31.01.2014 р., № 2 від 30.04.2014 р., № 3 від 20.05.2014 р., № 4 від 10.06.2014 р., № 5 від 15.09.2014 р., № 6 від 10.11.2014 р., № 7 від 15.12.2014 р.), за несвоєчасність оплати за отриманий газ, 26,97 грн. 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивач на позовних вимогах наполягає, з підстав невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань стосовно оплати отриманого товару.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується згідно з відзивом на позовну заяву № 87 від 14.08.2018 р. (вх. № 7560 від 14.08.2018 року), посилаючись на сплив позовної давності до вимог про стягнення грошових коштів у даній справі.

Також, відповідач не забезпечив представництво у судове засідання, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання 06.09.2018 р., про що свідчить повідомлення про вручення відповідачу відповідної ухвали про відкладення розгляду справи на вказану дату.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання згідно з п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р., суд розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, суд

встановив:

17.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 підприємством «Хазар-2007» було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1881/14-БО-24 (а.с. 13-18).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Продавець (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») зобовязувався передати у власність Покупцю (ПП «Хазар-2007») у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

На виконання зазначеної норми договору № 1881/14-БО-24 від 17.12.2013 р. позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 215 593,80 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 26-32).

Згідно з п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 1881/14-БО-24 від 17.12.2013 р. оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач оплату за переданий газ здійснював з порушенням строків, встановлених договором № 1881/14-БО-24 від 17.12.2013 р., що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з ПП «Хазар-2007» 278,70 грн., з яких: 251,73 грн. пеня відповідно до п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу № 1881/14-БО-24, укладений між сторонами 17.12.2013 р. (в редакції додаткових угод до нього: № 1 від 31.01.2014 р., № 2 від 30.04.2014 р., № 3 від 20.05.2014 р., № 4 від 10.06.2014 р., № 5 від 15.09.2014 р., № 6 від 10.11.2014 р., № 7 від 15.12.2014 р.), за несвоєчасність оплати за отриманий газ, 26,97 грн. 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступного.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар розраховувався з порушенням строків, встановлених договором № 1881/14-БО-24 від 17.12.2013 р.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2 договору № 1881/14-БО-24 від 17.12.2013 р. визначено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 251,73 грн. пені (а.с. 11-12), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дотриманням цієї норми, позивачем приведено розрахунок 3% річних в розмірі 26,97 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 40-41).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Твердження відповідача щодо спливу позовної давності до вимог про стягнення грошових коштів у даній справі судом не приймаються з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У пункті 9.3 договору купівлі-продажу природного газу № 1881/14-БО-24 від 17.12.2013 р. сторони встановили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Таким чином, сторонами у письмовій формі узгоджено договірне положення щодо збільшення позовної давності до вимог про стягнення грошових коштів, що є предметом розгляду в даній справі, а отже, заява Приватного підприємства «Хазар-2007» про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 129, 202 (ч. 1), 232, 233, 236, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства Хазар-2007 (37052, Полтавська область, Пирятинський район, с. Велика Круча, вул. Леніна, 10, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 278,70 грн., з яких: 251,73 грн. пеня відповідно до п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу № 1881/14-БО-24, укладений між сторонами 17.12.2013 р. (в редакції додаткових угод до нього: № 1 від 31.01.2014 р., № 2 від 30.04.2014 р., № 3 від 20.05.2014 р., № 4 від 10.06.2014 р., № 5 від 15.09.2014 р., № 6 від 10.11.2014 р., № 7 від 15.12.2014 р.), за несвоєчасність оплати за отриманий газ, 26,97 грн. 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та 1 762,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Повний текст рішення складено 10.09.2018 р.

Суддя Г.І. Бунякіна

Примітка:

1.Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 241 ГПК України.

2. Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 256 ГПК України.