РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2018Справа № 910/7583/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Комплектації Миколаїв»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦК «КиївБуд»

про стягнення заборгованості в розмірі 266 426,97 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Комплектації Миколаїв» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦК «КиївБуд» про стягнення заборгованості в розмірі 266 426,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором поставки будівельних матеріалів № 05/01/18-3 від 05.01.2018, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2018.

16.07.2018 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 16.07.2018 представники сторін не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 відкладено підготовче засідання на 06.08.2018.

30.07.2018 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 06.08.2018 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.09.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

Судом, в порядку статей 120-121 ГПК України повідомлено відповідача про призначення справи до судового розгляду по суті на 03.09.2018.

У судове засідання 03.09.2018 представник позивача не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколом судового засідання від 06.08.2018 та розпискою від 06.08.2018, відповідно до якої представник позивача, присутній у судовому засіданні 06.08.2018, повідомлений про те, що наступне судове засідання відбудеться 03.06.2018 о 12:20 год.

Представник відповідача у судове засідання 03.09.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 304.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 03.09.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр комплектації Миколаїв» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦК «КиївБуд» (далі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки будівельних матеріалів № 05/01/18-3 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується на умовах даного Договору поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити у відповідності до умов даного Договору будівельні матеріали та іншу продукцію (товар).

Відповідно до п. 2.1-2.3 Договору вартість товару по даному Договору є договірною. Асортимент та кількість товару, що постачається, визначається на підставі письмової заявки покупця. Асортимент, найменування та опис товару, одиниця виміру (об'ємні та вагові характеристики товару) і ціна за одиницю товару, що постачається по даному Договору зазначаються в Специфікації, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 4.3 Договору покупець на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур на оплату здійснює 100% оплату вартості поставленої партії товару у термін, не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту поставки.

У відповідності до п. 5.1 Договору товар по даному Договору за згодою сторін може постачатися:

- транспортом постачальника на об'єкт покупця, адресу та реквізити якого, а також ПІБ, контакті телефони та зразок підпису уповноваженої за приймання товарно-матеріальних цінностей особи покупець повинен заздалегідь письмово повідомити продавця;

- самовивіз (транспортом покупця) зі складу продавця.

Пунктом 5.3 Договору узгоджено, що товар у повному обсязі або перша погоджена частина товару повинна бути поставлена постачальником протягом не більше 5 робочих днів з моменту отримання письмової заявки покупця на товар в робочі дні та години.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2018, а в частині невиконаних зобов'язань до фактичного їх виконання (п. 10.1 Договору).

Як зазначає позивач, ТОВ «Центр комплектації Миколаїв» на виконанням умов укладеного між сторонами договору поставлено ТОВ «КиївБуд» товар на загальну суму 296 068,62 грн. згідно наявних у справі видаткових накладних, однак відповідач не виконав свої договірні зобов'язання в частині здійснення оплати за поставлений за договором товар у повному обсязі, частково оплативши товар на суму 46 068,62 грн., в зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 250 000,00 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, у зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого товару позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 15 095,06 грн. та 3% річних в розмірі 1 331,91 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 296 068,62 грн. згідно видаткових накладних № 02-ЦК_00068 від 12.02.2018 на суму 67 425,10 грн., № 02-ЦК_00067 від 12.02.2018 на суму 167 337,78 грн. та № 02-ЦК_00184 від 05.04.2018 на суму 61 305,74 грн., які підписані сторонами без заперечень та зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме банківських виписок по особовому рахунку позивача, відповідачем було частково оплачено товар на суму 46 068,62 грн., а саме 30.03.2018 на суму 37 425,10 грн. та 23.05.2018 на суму 8 643,52 грн., а відтак неоплаченим залишився товар на суму 250 000,00 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За умовами п. 5.3 Договору покупець на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур на оплату здійснює 100% оплату вартості поставленої партії товару у термін, не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту поставки.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару у повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 250 000,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 15 095,06 грн. та 3% річних в розмірі 1 331,91 грн.

За приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексу України, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Згідно з п. 7.6 Договору в разі порушення покупцем строків оплати за отриманий товар, передбачених в п. 4.3 даного Договору, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не оплаченого товару, за кожний день затримки оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 15 095,06 грн. судом встановлено, що він відповідає фактичним обставинами справи та є арифметично вірним, а відтак судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 15 095,06 грн.

При цьому згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення суми 3% річних, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних в розмірі 1 331,91 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦК «КиївБуд» (03087, м. Київ, вулиця Пітерська, будинок 5А; ідентифікаційний код: 39538465) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Комплектації Миколаїв» (54028, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вулиця Космонавтів, будинок 81/24; ідентифікаційний код: 34318880) заборгованість в розмірі 250 000 (двісті п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., 3 % річних в розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 91 коп., пеню в розмірі 15 095 (п'ятнадцять тисяч дев'яносто п'ять) грн. 06 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 996 (три тисячі дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 41 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.09.2018.

Суддя О.А. Грєхова