ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зміну способу та порядку виконання рішення суду

05.09.2018м. Дніпро№ 904/1478/15

Суддя Бєлік В.Г., розглянувши заяву:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс" про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське

про зобов'язання виконати умови мирової угоди укладеної 12.04.2002 року у справі № 16/290-6/162, шляхом зобов'язання здійснити поставку заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 мм у кількості 6 181,17 тон.

Представники:

від позивача (заявника): ОСОБА_1, довіреність № б/н від 27.04.2017 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 145 від 28.05.2018 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 28 від 31.01.2018 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву, позивач посилається на обставини, які свідчать про неможливість виконання судового рішення, а саме, рішенням суду від 29.12.2015 зобов'язано відповідача здійснити поставку позивачеві готової продукції: заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ5ПС/СП 125х125х11700 у кількості 6181,17 тонн, однак відсутня можливість виконання рішення у зв'язку з тим, що відповідач не виробляє дану продукцію через реконструкцію сталеплавильного виробництва, яка має бути поставлена позивачу, а тому наявні підстави для зміни способу виконання такого судового рішення шляхом звернення стягнення на грошові кошти відповідача у розмірі 94 571 901,00 грн., як вартості 6181,17 тонн продукції, ринкова вартість вказаної продукції становить у сумі 15 300,00 грн./тн., підтверджена даними Дніпропетровської торгово-промислової палати станом на 28.12.2016 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.04.2018 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2017 року у справі № 904/1478/15 скасовано. Заяву про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року передано на новий розгляд.

Розпорядженням керівника апарату суду № 592 від 27.08.2018 року призначений повторний автоматизований розподіл справи № 904/1478/15 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 27.08.2017 року розгляд заяви ТОВ "Фінансова компанія "Альянс" про зміну способу та порядку виконання рішення суду доручено судді Бєлік В.Г.

Ухвалою суду від 29.08.2018 прийнято заяву до розгляду та призначити її до розгляду в засіданні на 05.09.2018 року о 11:00 год.

04.09.2018 позивач подав до суду додаткові пояснення № 09.18/03-01 від 03.09.2018, якими підтримує заявлені вимоги та просить суд задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання рішення № 01.17/24-01 від 24.01.2017.

05.09.2018 представник відповідача подав до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення.

Розглянувши у судовому засіданні заяву стягувача про зміну способу та порядку виконання рішення, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення, з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.07.2016 року, задоволено позовні вимоги ТОВ Фінансова компанія - Альянс, зобов'язано Публічне акціонерне товариство Дніпровський металургійний комбінат імені ОСОБА_4 виконати умови мирової угоди, укладеної 12.04.2002 року у справі № 16/290-6/162, шляхом здійснення поставки на користь Позивача за вказаними ним реквізитами готової продукції: заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 у кількості 6181,17 тонн, та стягнуто з Відповідача 73 080,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

01.08.2016 на виконання вищевказаного рішення суду видано накази.

Як вбачається з заяви 11.10.2016 позивач звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровської області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

17.10.2016 заступником начальника Заводського ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 винесено постанову ВП № 52671838 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду № 904/1478/15, виданого 01.08.2016.

До Заводського ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшов лист від 27.10.2016 від ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат імені ОСОБА_4", в якому зазначено, що останній не виробляє квадратну заготовку з перетином 125х125мм через реконструкцію сталеплавильного виробництва, у звязку з чим відсутня можливість здійснити поставку 6181,17 тонн заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 ТОВ "Фінансова компанія "Альянс" на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 у справі № 904/1478/15.

Так, 01.12.2016 заступником начальника Заводського ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52671838, виданого 01.08.2016 р., у звязку з відсутністю у боржника відповідного майна.

Посилаючись на зазначені вище обставини, позивач просить суд звернути стягнення на грошові кошти відповідача у розмірі 94 571 901,00 грн., як вартості 6181,17 тонн продукції, ринкова вартість вказаної продукції становить у сумі 15 300,00 грн./тн., підтверджена даними Дніпропетровської торгово-промислової палати станом на 28.12.2016 року.

Згідно ч.3. ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У пункті 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розяснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном.

Таким чином, правовою підставою для зміни способу виконання судового рішення є встановлений судом факт неможливості його виконання у спосіб, визначений у резолютивній частині відповідного рішення. В свою чергу, зміна способу виконання рішення шляхом звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками.

Згідно з п. 7.4. наведеної вище постанови пленуму, за відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (наприклад, його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

Положеннями ст.ст. 179, 184 Цивільного кодексу України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Таким чином, індивідуально визначеною річчю є річ єдина у своєму роді, яка вирізняється від інших своїми неповторними ознаками та виділена із загальної маси речей даного роду, а родовими називаються речі, яким належать єдині родові ознаки, і вони вимірюються числом.

Рішенням господарського суду у справі № 904/1478/15 від 29.12.2015 року, відповідача зобов'язано здійснити поставку майна, що визначено родовими ознаками, в натурі, а саме: зобов'язано поставити позивачу квадратну заготовку ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 мм у кількості 6 181,17 тонн.

Дослідивши правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України у справі № 6-1829цс15 від 25.11.2015 р., на яку звернув увагу Вищий господарський суд при розгляді касаційної скарги у даній справі, суд приходить до висновку про недоцільність її застосування при розгляді даної заяви, з огляду на те, що у справі № 904/1478/15 йдеться про поставку товару, визначеного родовими ознаками, в той як правова позиція у справі № 6-1829цс15 стосується випадків витребування індивідуально визначеного майна, у разі його втрати (знищення).

До того ж, слід зазначити про те, що відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач має можливість придбати відповідну кількість продукції, що є предметом позову або замінити її на відповідну кількість іншої продукції, погодженої з позивачем матеріали справи не містять.

Ухвалою господарського суду від 29.08.2018 від відповідача було витребувано докази на підтвердження можливості виконати рішення суду від 30.12.2015.

Представники боржника були присутні в судовому засіданні, що відбулось 05.09.2018, витребувані судом докази не надали, власного способу виконання рішення суду та доказів такої можливості не надали.

Крім того, господарський суд акцентує увагу на тому, що в силу ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Для цього він здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, законодавцем передбачено право суду за заявою стягувача змінити спосіб виконання судового рішення у разі неможливості його виконання у тому вигляді, який постановлено судовим рішенням, а тому заява стягувача, на думку суду, підлягає задоволенню.

Відносно визначення вартості продукції, яка підлягає стягненню, у звязку із задоволенням заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440, вартість-еквівалент цінності об`єкта оцінки, вираженій у ймовірній сумі грошей; ринкова вартість вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Відтак, вартість це економічна категорія, яка відображає у грошовому вимірі цінність товару на ринку.

Зважаючи на те, що в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 у справі № 904/1478/15 не визначено вартість присудженого позивачеві майна, суд вважає можливим застосувати саме ринкову вартість майна визначену на дату закриття виконавчого провадження, визначену Дніпропетровською торгово-промисловою палатою, оскільки ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" саме до їх компетенції відносить визначення вартості товарів на ринку України.

В обґрунтування заявленої вартості заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 мм позивачем подано довідку Дніпропетровської торгово-промислової палати № 2071/07-24 від 28.12.16 р.

Згідно довідки Дніпропетровської торгово-промислової палати від 28.12.2016 року (том 4, а.с. 61), рівень цін на металопродукцію - квадратна заготовка ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700, станом на кінець листопада початок грудня 2016 року, становить 14580,00 15300,00 грн./тн.

Таким чином, ринкова вартість вказаної продукції на дату повернення виконавчого документу до суду без виконання становила 15 300,00 грн./тн.

Доказів, які б свідчили про те, що вартість спірного майна є іншою, ніж визначена Дніпропетровською торгово-промисловою палатою відповідно до рівня ринкових цін, відповідачем суду не надано.

Вартість готової продукції: заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ5ПС/СП 125х125х11700 у кількості 6181,17 тонн складає 94 571 901,00 грн., про що свідчать матеріали справи, тож суд дійшов висновку про доцільність зміни способу виконання рішення суду шляхом стягнення з боржника грошової суми у розмірі 94 571 901,00 грн. в рахунок відшкодування вартості непоставленого майна.

Посилання відповідача на те, що вартість 6 181,17 тонн заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 була визначена у мировій угоді від 12.04.2002 р., затвердженій ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2002 р. у справі № 16/290-6/162, а тому складає 4 724 817, 18 грн., судом до уваги не приймається, оскільки, як вбачається зазначена вартість є заставною вартістю давальницького коксу, а той час, як рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року зобов'язано відповідача виконати умови мирової угоди, укладеної 12.04.2002 року у справі № 16/290-6/162, шляхом здійснення поставки на користь позивача за вказаними ним реквізитами готової продукції: заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 у кількості 6181,17 тонн.

Вирішуючи питання чи змінює запропонований позивачем новий спосіб та порядок виконання рішення його суть, колегія суддів виходить з наступного.

Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено вище, позивач первісно, звертаючись із позовними вимогами до відповідача у даній справі, просив зобов'язати останнього виконати умови мирової угоди від 12.04.2002 та здійснити поставку продукції, яка за своїми технічними характеристиками віднесена до речей з родовими ознаками і такі вимоги були задоволені судом. Задовольняючи такі позовні вимоги суд не визначив вартості такої продукції, оскільки вона не була прямо обумовлена договором поставки, а мала виготовлятися з давальницької сировини. В рішенні суду було визначено заставну вартість давальницької сировини.

Таким чином, за змістом такого судового рішення на відповідача покладався обов'язок поставити, тобто передати у власність позивачеві певну кількість речей, визначених родовими ознаками. При цьому чи це буде продукція власного виробництва відповідача, чи інших виробників металопродукції, судом вже не визначалось.

Отже, суттю такого судового рішення є спонукати відповідача до виконання його обов'язку з постачання в натурі певної кількості речей, визначених родовими ознаками, тобто в примусовому порядку виконати свої майнові зобовязання перед позивачем.

Під час розгляду заяви про зміну способу та порядку виконання означеного судового рішення, встановлено належними та допустимими доказами факт неможливості відповідача виготовити та поставити позивачеві означену продукцію. В той же час не доведено відповідачем можливість купити та поставити продукцію, що є предметом спору, або замінити її на іншу узгоджену з позивачем. Такі обставини є достатньою підставою для обрання судом іншого способу та порядку виконання такого судового рішення.

Відтак, суд доходить до висновку, що запропонований позивачем новий спосіб та порядок виконання означеного судового рішення є таким, що не змінює його суті, а відтак місцевий господарський суд правильно обрав саме такий спосіб та порядок його виконання, як звернення стягнення на грошові кошти відповідача у сумі, яка еквівалентна вартості не поставленої продукції, визначеної на момент встановлення факту неможливості виконання судового рішення (повернення наказу суду без виконання) у раніше визначений спосіб.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Положеннями цієї статті визначено, що Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Однією із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, є обовязковість судового рішення.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини": суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 8 Конституції України та стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають принцип верховенства права, необхідним елементом якого є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у справі "ОСОБА_2 проти України" зазначив, Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1

Оцінюючи час розгляду справи та виконання судового рішення слід зазначити про таке. Господарське зобов'язання відповідача перед позивачем щодо виконання умов мирової угоди, у справі № 16/290-6/162 виникло ще в момент її укладення 12.04.2002. Рішення у справі № 904/1478/15, яким зобов'язано відповідача виконати умови цієї мирової угоди набрало законної сили 28.07.2016.

Отже, порушення прав позивача, які виникли внаслідок невиконання рішення суду тривають більше ніж два роки.

Виходячи з викладеного, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс" про зміну способу та порядку виконання рішення підлягає задоволенню.

Разом з тим, слід зазначити, що ухвала про зміну способу та порядку виконання рішення підлягає виконанню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", а отже відповідний наказ у такому випадку судом не видається.

Керуючись ст.ст. 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс" про зміну способу та порядку виконання рішення задовольнити.

2. Змінити спосіб виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 у справі № 904/1478/15 в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат імені ОСОБА_4" (51925, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул.. Кірова, 18-Б, ) виконати умови мирової угоди, укладеної 12.04.2002 року у справі № 16/290-6/162, шляхом здійснення поставки Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 11, ) за вказаними ним реквізитами готової продукції: заготовки квадратної ГОСТ 380-94 СТ 5 ПС/СП 125х125х11700 у кількості 6181,17 тонн. шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат імені ОСОБА_4" (51925, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 11, ) - 94 571 901,00 грн. в рахунок відшкодування вартості непоставленого майна.

2.1. Сторони виконавчого провадження:

- стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альянс" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Чкалова, 11, ).

- боржник: Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат імені ОСОБА_4" (51925, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул.. Кірова, 18-Б, ).

3. Ухвала є виконавчим документом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 05.09.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя ОСОБА_6