ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018м. ДніпроСправа № 904/3178/18

за позовом Фермерського господарства "ЕКО-ОВОЧІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЯЙВО"

про стягнення 696 252 грн. 04 коп.

Суддя Манько Г.В.

За участю секретаря судового засідання Федьковської О.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 дов. № 06/08-2018 від 06.08.2018

від відповідача ОСОБА_2 дов. № б/н від 06.08.2018

СУТЬ СПОРУ:

Фермерське господарство "ЕКО-ОВОЧІ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Сяйво" вартості неякісного товару у сумі 304 390 грн. 44 коп., матеріальних збитків за повторно придбаний товар у сумі 304 636 грн. 80 коп., пені 48 669 грн. 05 коп., 3% річних 8756 грн. 44 коп., інфляційних втрат 29 799 грн. 31 коп.

Позивач наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що наданими у справі доказами у повному обсязі підтверджені позовні вимоги. Зазначив, що усі докази, що є підставою позовних вимог надав до господарського суду. Підтримав доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, просив суд у позові відмовити. Надав відзив на позов та доповнення до відзиву на позов. Заперечував щодо отримання від позивача лист від 05.03.2018р. щодо заміни товару. Звертав увагу суду, що позивач не викликав його для участі у відборі проб насіння. Звертав увагу, що ТОВ «СИНГЕНТА» на передану Позивачу за договором поставки № 180701 партію соняшника було вироблено сертифікат серія АА № 006211, що засвідчував посівні якості насіння, а отже зазначене насіння було дозволене для реалізації на території України. Щодо тверджень Позивача стосовно здійснення продажу товару свідомо неналежної якості та цілковите усвідомлення цього факту з боку ТОВ «Сяйво» через сплив строку дії сертифікату слід зазначити, що такі висновки Позивача. є безпідставними та не підтверджуються належними доказами. Звертав увагу суду що в протоколі випробування № 2774-18 від 05.04.2018 року зазначено, що відібрання проб здійснено головою ФГ ОСОБА_3 із посиланням на акт відбору № 1 від 26.03.2018 року, який не має права на вчинення таких дій. При цьому, слід звернути особливу увагу на те, що у доданому до позовної заяви акті відбору проб № 1 від 26.03.2018 року ОСОБА_3 взагалі не зазначений, як учасник відібрання середніх проб насіння. Згідно змісту зазначеного акту відібрання проб здійснено агрономом-інспектором ОСОБА_4 у присутності наступних осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Крім того у вказаному акті зазначено, що проби направлено до Царичанської ВЛ ДП «Державний центр сертифікації І експертизи сільськогосподарської продукції» у той час, коли наданий суду протокол випробування виготовлений ВЛ Дніпропетровської обласної філії ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції». Всупереч твердженням Позивача, доданий до матеріалів справи акт № 1 від 26.03.2018 року не може бути належним доказом того, що об'єктом випробування було саме те насіння, яке було відібране на підставі цього акту, оскільки, відібраний за цим актом об'єкт випробування був направлений до зовсім "іншої лабораторії", ніж та, що надала протокол випробування, доданий до позовної заяви. Відповідно до акту № 1, який міститься в матеріалах справи, відібрання проб для випробування було здійснено іншою особою, ніж та, яка зазначена в протоколі випробування № 2774-18 від 05.04.2018 року. Зазначені обставини свідчать про те, що об'єктом випробування, здійсненого ВЛ Дніпропетровської обласної філії, було зовсім інше насіння, ніж те, що було відібране агрономом-інспектором ОСОБА_4 відповідно до акту № 1.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 180701 від 18.07.2017р. (далі Договір). Згідно предмету Договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити посівний матеріал.

Розділом 4 Договору передбачено, що якість товару, маркування та упаковка повинні відповідати ГОСТам та санітарно - гігієнічним нормам. Якщо товар, що поставляється, виявиться дефектним або таким, що не відповідає умовам цього договору покупець має право вимагати або усунення виявлених дефектів або заміни товару.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31. 12. 2017р.

Сторонами Договору складено Специфікацію якою визначено найменування, ціну та кількість товару.

Відповідачем було надано позивачу рахунок № 218 від 24.07.2017р. для сплати вартості товару.

Платіжним дорученням № 302 від 25.07.2017р. позивачем на адресу відповідача перераховано 304390 грн. 44 коп. згідно рахунку № 218 від 24.07.2017р.

Позивачем та відповідачем було підписано видаткову накладну № 243 від 31.07.2018р., згідно якої відповідачем отримано насіння соняшника на суму 304390 грн. 44 коп.

Відповідачем позивачу було видано Свідоцтво на гібридне насіння від 27.07.2017р. У Свідоцтві зазначено, що відомості про посівні якості насіння наведені на основі сертифікату на насіння України АА №006211 від 01.03.2017р.

Згідно даних Сертифікату на насіння України АА №006211 від 01.03.2017р. У Сертифікаті зазначено, що якість насіння відповідає вимогам ДСТУ 6068:2008. Сертифікат дійсний до 01.07.2018р.

При отриманні насіння позивач до відповідача будь - яких претензій не мав щодо якості насіння та збереження упаковки.

Приписами ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Слід взяти до уваги, що дія укладеного сторонами Договору сплила 31.12.2017р.

В межах строку дії Договору позивач не пред'являв претензій відповідачу щодо якості отриманого насіння.

Відповідно до ст.ст. 1, 12, 12-1, 22 Закону України «Про насіння і садивний матеріал» сертифікація насіння і садивного матеріалу - комплекс заходів, спрямованих на визначення сортових і посівних якостей насіння та сортових і товарних якостей садивного матеріалу з метою документального підтвердження відповідності вимогам законодавства у сфері насінництва та розсадництва; сертифікат на насіння - документ про відповідність, що засвідчує сортові або посівні якості насіння. Фізичні особи - підприємці та юридичні особи, не включені до Реєстру суб'єктів насінництва та розсадництва, мають право здійснювати реалізацію насіння і садивного матеріалу лише за умови наявності сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал та додержання майнових прав інтелектуальної власності на сорти рослин. Для належного функціонування системи насінництва та розсадництва центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну аграрну політику, забезпечує ведення в електронній формі та є держателем між іншим реєстру сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал. Суб'єкт насінництва гарантує відповідність сортових і посівних якостей насіння вимогам законодавства у сфері насінництва та розсадництва, про що зазначається у сертифікатах. На придбане насіння і садивний матеріал гарантії діють протягом строку, визначеного в сертифікаті.

Відомості, щодо Сертифікату якості насіння містяться у державних реєстрах, є відкритими і загальнодоступними.

Поставлена Позивачу партія товару супроводжувалася відповідним сертифікатом електронна форма якого є у вільному доступі, а тому посилання Позивача на свідоме ненадання Відповідачем примірника сертифікату є необґрунтованим, тим більше, що такий сертифікат, як зазначалося вище, знаходиться виключно в розпорядженні ТОВ «СИНГЕНТА», яке є його замовником.

Строк дії сертифікату фактично є гарантійним терміном впродовж якого виробник гарантує збереження якості насіння, втім сплив нього стооку не означає автоматичне погіршення якості насіння за умови його належного зберігання, а тому висновки Позивача про свідоме постачання неякісного товару через сплив строку дії сертифікату безпідставними.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача, що ДСТУ 4138-2002 «Насіння сільськогосподарських культур. Методи визначення якості» у разі перепродажу посередник (перекупник) виписує нові супровідні документи на якість насіння (під свою відповідальність), а тому, як зазначалося вище, разом із поставленою позивачу партією соняшника йому було передане свідоцтво на гібридне насіння від 27.07.2017 року, у якому був зазначений номер сертифікату на насіння та передусім дата його видачі

Позивач в момент отримання товару за договором поставки № 180701 від 18.07.2017 року достеменно знав, про сплив строку дії сертифікату. При цьому товар Позивачем був прийнятий на складі Постачальника в повному обсягу у непошкодженій упаковці і жодних претензій стосовно його якості не пред'являлося, навіть не зважаючи на закінчення строку дії сертифікату.

Відповідно до п. 9 інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю N П-7, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_8 СРСР від 25.04.1966 р. акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, якщо інші терміни не встановлені обов'язковими для сторін правилами.

Перевірка посівних якостей придбаного товару була ініційована Позивачем після спливу більш ніж семи місяців з моменту поставки.

Найважливіше значення для збереження якісних характеристик насіння протягом такого тривалого часу після його придбання (більше семи місяців) мають умови його зберігання: місце зберігання, вологість приміщення, температура повітря у приміщенні, різкі перепади температури, тощо. Позивачем не надано належних доказів, які свідчать про дотримання належних умов зберігання придбаного у Відповідача насіння. Доданий до позовної заяви договір оренди приміщення не є беззаперечним доказом створення для збереження насіння належних умов.

Згідно приписів ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

До надходження позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області вимоги до відповідача з боку позивача щодо заміни товару або повернення його вартості не висувались.

Позивачем не надано до господарського суду належних доказів, що підтверджують направлення на адресу відповідача листа від 05.03.2018р. за № 9.

Таким чином, відповідно до умов договору поставки № 180701 від 18.08.2017 року у випадку отримання покупцем неякісного товару він має право вимагати його заміну, але жодних вимог з цього приводу до Відповідача, до надходження позову до господарського суду, не висувалось.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Витрати на придбання товару, який фактично був використаний Позивачем у своїй господарській діяльності не охоплюються терміном збитки та не є додатковими витратами в розумінні положень ст. 225 ГК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Зобов'язанням Відповідача відповідно умов Договору є своєчасна та в повному обсягу поставка Товару. За невиконання обов'язків постачальником договором передбачені штрафні санкції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно поставленої партії товару за кожний день прострочення поставки (п. 5.2. Договору).

Єдина передбачена Договором відповідальність Постачальника настає виключно у випадку несвоєчасної поставки товару, який був поставлений Позивачу у встановлений договором строк та в повному обсягу.

На час розгляду справи не встановлено наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, перед позивачем, у розумінні приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

Позивачем не надано належних доказів того, що випробуванню підлягало саме те насіння, яке було придбане у ТОВ «Сяйво». Представник ТОВ «Сяйво» не запрошувався та не приймав участі у відібранні проб. У ОСОБА_5 відбору проб не визначено "Сортовий документ, №, дата", "реєстраційний номер проби", "Сортова чистота або типовість", "Відомості про маркування та пломбування партії". Відсутня "Схема розташування контрольних одиниць партії".

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наявні у справі докази є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено 07.09.2018

Суддя Г.В.Манько