ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р. Справа №917/2044/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників учасників справи:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

державного виконавця - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного агентства резерву України (вх.№1658П/1-41 від 13.08.2018) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 20.07.2018 у справі №917/2044/16 (місто Полтава, суддя Гетя Н.Г., повний текст ухвали складено 23.07.2018),

за скаргою Державного підприємства «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів»

на незаконні дії начальника Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Карпенко Т.О, щодо опису та арешту майна боржника від 22.06.2018 по виконавчому провадженню №56075852 по справі

за позовом Державного агентства резерву України, м. Київ,

до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів», м. Полтава,

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 6173325,09 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.07.2018 заяву Державного підприємства «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» на незаконні дії начальника Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Карпенко Т.О, щодо опису та арешту майна боржника від 22.06.2018 по виконавчому провадженню №56075852 по справі 917/ 2044/16 - задоволено.

Визнано незаконними дії начальника Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Карпенко Т.О. щодо опису та арешту майна боржника від 22.06.2018, по виконавчому провадженню №56075852.

Скасовано постанову про опис та арешт майна боржника від 22.06.2018 ВП №56075852, з наступного майна:

1.Трактор колісний МТЗ-8;

2.Трактор гусеничний ДТ-75;

3.РСФ2203, ДНЗВІ1847АА;

4.Фургон маловантажний - В, ДНЗ ВІ0286ВА;

5.Навантажувач;

6.Трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ;

7.Трактор колісний БЕЛАРУС-82.1;

8.ГАЗ 2705, ДНЗ ВІ0291ВА;

9.VOLKSWAGEN PASSAT 2, ДНЗ ВІ0276ВА;

10. ГАЗ 3302 ЗНГ, ДНЗ ВІ0287ВА;

11.КАМАЗ 53213, ДНЗ ВІ0285ВА;

12.САЗ 3507, ДНЗ ВІ0302ВА;

13.Причіп 2 ДТС;

14.УАЗ 53 СУ-30, ДНЗ ВІ0297ВА;

15.ГАЗ 52-01, ДНЗ ВІ0292ВА;

16.УАЗ 31512, ДНЗ ВІ02713А;

17.ЗИЛ 130 СУ 63 Б, ДНЗ ВІ0298;

18.УАЗ 3909, ДНЗ ВІ0296ВА;

19.Причіп 2 ПТС-4;

20.Причіп 2 ПТС-4М;

21.КІА SEPHIA, ДНЗ ВІ0284ВА;

22.ІВК 819, ДНЗ ВІ 7443ХТ.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 20.07.2018 по справі №917/2044/16 як таку, що не відповідає чинному законодавству.

Зокрема, апелянт зазначає, що в мотивувальній частині ухвали висновки зроблені щодо постанови про опис та арешт майна від 07.06.2018, разом з тим відповідачем оскаржувалась постанова від 22.06.2018. Також апелянт зазначає, що транспортні засоби, перелічувані в постанові від 22.06.2018 взагалі не використовувались відповідно до їх призначення, технічне обслуговування транспорту не проводилось, а отже визначити пробіг таких транспортних засобів не можливо. Крім того, апелянт наголошує на тому, що в уточнених вимогах до скарги заявником зазначено про постанову виконавця від 07.06.2018, однак строк на її оскарження вже сплив 17.06.2018, а відповідач не навів жодних причин щодо поновлення строку на оскарження постанови ДВС від 07.06.2018.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Запропоновано учасникам судового процесу подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Призначено справу №917/2044/16 до розгляду на 05.09.2018 о 10:00 год. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні.

ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№6812 від 03.09.2018), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу суду.

В обґрунтування своєї позиції по справі боржник зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено норми, яка б дозволяла державному виконавцю виносити постанову про опис та арешт майна боржника, яке відноситься до основних засоюів державного підприємства. Також, відповідач зазначає, що державними виконавцями винесено дві окремі постанови, на які було подано до суду дві окремі скарги та дві окремі заяви про уточнення до скарг і в результаті винесено судом дві окремі ухвали про задоволення скарг.

Також відповідач надав клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі боржника (вх.№1164 від 04.09.2018).

Позивач (апелянт) та державний виконавець до судового засідання Харківського апеляційного господарського суду 05.09.2018 не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Так, з метою повідомлення учасників про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження учасників.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Чутівського райвідділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - 20.08.2018.

Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Як вбачається з витягу з офіційного сайту Укрпошти щодо відстеження поштових відправлень за індивідуальним штрих-кодом, який долучено до матеріалів справи лист суду, який було направлено на належну адресу Державного агентства резерву України знаходиться з 19.08.2018 у відділенні Київської міської дирекції.

Враховуючи вищезазначені Правила надання послуг поштового зв'язку, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду позивачем з 19.08.2018 є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) сторони щодо його належного отримання, тобто є його власною волею.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд обмежений в строках розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду; продовження вказаного строку чинним процесуальним кодексом України не передбачено.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також, суд повідомляє, що клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх викликом до суду не надійшло; позиція апелянта була повністю викладена ним в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що учасники розгляду були повідомлені належним чином, відповідач надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, а наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Враховуючи, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 20.07.2018 у справі №917/2044/16 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.03.2017 у справі №917/2044/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 рішення Господарського суду Полтавської області від 13.03.2017 у справі №917/2044/16 скасовано. Прийнято нове рішення. Позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» до бюджету 6173325,90 грн. штрафних санкцій. Стягнуто з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» до Державного бюджету України 12059,86 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» 182399,89 грн. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

27.06.2017 Господарським судом Полтавської області на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017, яка набрала законної сили 08.06.2017 видано відповідні накази.

Вищим господарським судом України 23.10.2017 касаційну скаргу державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі №917/2044/16 господарського суду Полтавської області - без змін.

27.06.2018 на адресу господарського суду надійшла скарга Державного підприємства «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» на незаконні дії начальника Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Карпенко Т.О. щодо опису та арешту майна боржника від 22.06.2018 по виконавчому провадженню №56075852 по справі, згідно якої скаржник просить:

1. Визнати незаконними дії начальника Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Карпенко Т.О. щодо опису та арешту майна боржника від 22.06.2018 по виконавчому провадженню №56075852.

2. Скасувати арешт накладений Постановою про опис та арешт майна боржника від 22.06.2018 ВП №56075852 з майна за переліком.

18.07.2018 від скаржника - Державного підприємства «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» надійшло уточнення до скарги, зокрема, пункт 2 прохальної частини викласти в такому змісті: скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 22.06.2018 ВП №56075852 з наступного майна:

1.Трактор колісний МТЗ-8;

2.Трактор гусеничний ДТ-75;

3.РСФ2203, ДНЗВІ1847АА;

4.Фургон маловантажний - В, ДНЗ ВІ0286ВА;

5.Навантажувач;

6.Трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ;

7.Трактор колісний БЕЛАРУС-82.1;

8.ГАЗ 2705, ДНЗ ВІ0291ВА;

9.VOLKSWAGEN PASSAT 2, ДНЗ ВІ0276ВА;

10. ГАЗ 3302 ЗНГ, ДНЗ ВІ0287ВА;

11.КАМАЗ 53213, ДНЗ ВІ0285ВА;

12.САЗ 3507, ДНЗ ВІ0302ВА;

13.Причіп 2 ДТС;

14.УАЗ 53 СУ-30, ДНЗ ВІ0297ВА;

15.ГАЗ 52-01, ДНЗ ВІ0292ВА;

16.УАЗ 31512, ДНЗ ВІ02713А;

17.ЗИЛ 130 СУ 63 Б, ДНЗ ВІ0298;

18.УАЗ 3909, ДНЗ ВІ0296ВА;

19.Причіп 2 ПТС-4;

20.Причіп 2 ПТС-4М;

21.КІА SEPHIA, ДНЗ ВІ0284ВА;

22.ІВК 819, ДНЗ ВІ 7443ХТ.

Згідно ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, накази, що видаються господарськими судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Як встановлено вище, під час виконання наказу суду у справі №917/2044/16 та проведення відповідних виконавчий дій рухоме майно, на яке державним виконавцем накладено арешт.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частиною 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як зазначає скаржник у своїй скарзі, державним виконавцем накладено арешт та описано майно, яке є основними засобами державного підприємства, та на примусову реалізацію яких встановлено мораторій та при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника не було зазначено обов'язкових даних транспортних засобів, а саме в постанові не відображено вид пального та пробіг транспортних засобів, чим порушено вимоги ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1.1. Статуту підприємства, Державне підприємство «Полтавський комбінат хлібопродуктів» засновано на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і є підзвітним йому.

Пунктом 5.1 Статуту визначено, що майно Підприємства та доходи від використання цього майна є державною власністю і закріплюються за ним на праві господарського відання.

Згідно Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» введено мораторій не на все майно держаних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25% а лише на: об'єкти нерухомого майна; основні засоби виробництва; основні засоби виробництва, які мають забезпечувати ведення виробничої діяльності не будь-якого підприємства, а лише підприємства, якому належить це майно.

Критерії визнання основних засобів встановлені п.4 Положень (стандартів) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затверджені наказом Мінфіну №92 від 27.04.2000 року. Основні засоби - матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік). В доповнення до цього п. 6 П(С)БО 7 визначає: об'єкт основних засобів визнається активом, якщо існує ймовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди від його використання та його вартість може бути достовірно визначена.

Згідно з п. 3 НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» активи - це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання котрих, як очікується, призведе до отримання економічних вигід у майбутньому.

Критеріями визнання основних засобів є, зокрема, контрольованість, призначення - використання в процесі виробництва чи постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій.

Об'єкт основних засобів - це: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з'єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс -певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством/установою.

Пунктом 5 Положення зазначено, що для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами:

5.1.Основні засоби

5.1.1.Земельні ділянки.

5.1.2.Капітальні витрати на поліпшення земель, н;; пов'язані з будівництвом.

5.1.3.Будівлі, споруди та передавальні пристрої.

5.1.4.Машини та обладнання.

5.1.5.Транспортні засоби.

5.1.6.Інструменти, прилади, інвентар (меблі).

5.1.7.Тварини.

5.1.8.Багаторічні насадження та плодоносні рослини.

5.1.9.Інші основні засоби.

5.2.Інші необоротні матеріальні активи

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що враховуючи положення Статуту Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» державним виконавцем накладено арешт та описано майно, яке є основними засобами державного підприємства, та на примусову реалізацію яких встановлено мораторій.

Пунктом 3 частини 5 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Скаржник вказує, що в оскаржуваній постанові про опис та арешт майна не зазначено цих обов'язкових даних. Проте, колегія суддів враховує, що не зазначення таких характеристик автомобіля не є підставою для скасування постанови, а є підставою для внесення змін.

При цьому, посилання апелянта на те, що в мотивувальній частині ухвали висновки зроблені щодо постанови про опис та арешт майна від 07.06.2018, разом з тим відповідачем оскаржувалась постанова від 22.06.2018 не впливають на правильність прийнятого судом судового рішення, оскільки по-перше, суд допустив помилку в даті постанови лише один раз, з тексту ухвали суду вбачається про надання правової оцінки саме постанові державного виконавця від 22.06.2018 та резолютивна частина ухвали суду містить вірну дату постанови та зміст, що їй відповідає. Отже, вказана посилання апелянта не впливають на суть прийнятого судового рішення.

Також апелянт зазначає, що в уточнених вимогах до скарги заявником зазначено про постанову виконавця від 07.06.2018, однак строк на її оскарження вже сплив 17.06.2018, а відповідач не навів жодних причин щодо поновлення строку на оскарження постанови ДВС від 07.06.2018.

Колегія суддів зазначає, що вказані посилання апелянта не підтверджуються матеріалами справи, оскільки в заяві про уточнення скарги на незаконні дії державного виконавця (вх.№6713) йде мова саме про постанову державного виконавця від 22.06.2018, оскарження якої відбулось у встановлений законодавством строк.

Крім того, колегія суддів зауважує, що державними виконавцями винесено дві окремі постанови від 07.06.2018 та від 22.06.2018, на які було подано до суду дві окремі скарги та дві окремі заяви про уточнення до скарг і в результаті винесено судом дві окремі ухвали про задоволення скарг.

З огляду на викладене, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, оскільки обставини викладені в ній не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим ухвала Господарського суду Полтавської області від 20.07.2018 у справі №917/2044/16 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 20.07.2018 у справі №917/2044/16 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий