ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" серпня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/416/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Д'яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

розглянувши справу №916/416/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА"

До відповідача: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

про стягнення 138036,96 доларів США

від позивача: Марченко Т.Ю., за довіреністю

від відповідача: Бернатович О.О., за довіреністю

Встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту), у якій просить суд 138036,96 дол. США, що еквівалентно 3637135,86 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 07.03.2018р. як надмірно сплачену суму канального збору.

Ухвалою господарського суду Одеської області (суддя ОСОБА_3) від 19.03.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено до розгляду в засіданні суду.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 19 розділу VІІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, пункту 9, 10 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 22.12.2017р. (протокол №17-13/2017), у зв'язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи №916/416/18, а саме звільнення ОСОБА_3 з посади судді Господарського суду Одеської області у відставку з 03.04.2018р., згідно рішення Вищої ради правосуддя від 03.04.2018р. №982/0/15-18, було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/416/18.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018р. для розгляду справи №916/416/18 призначено суддю ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду Одеської області (суддя ОСОБА_4) від 16.04.2018р. прийнято справу №916/416/18 до провадження. Справу №916/416/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", в якій просить суд 138 036,96 дол. США, що еквівалентно 3637135,86 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 07.03.2018р. надмірно сплаченої суми канального збору, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено до розгляду в засіданні суду.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 4.2.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 14.06.2018р. (протокол №17-05/2018), приймаючи до уваги прийняття Вищою радою правосуддя рішення №2225/0/15-18 від 10.07.2018р. про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Господарського суду Одеської області у відставку та припинення повноважень судді, призначено повторний автоматичний розподіл вищезазначеної справи для визначення складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2018р. справу №916/416/18 передано на розгляд судді Д'яченко Т.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2018р. прийнято справу №916/416/18 до провадження. Розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання у справі №916/416/18 на 17 серпня 2018р. о 10:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання на 17.08.2018р. о 10:00. Повідомлено учасників справи про відсутність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.08.018р. закрито підготовче провадження у справі №916/416/18. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 29 серпня 2018р. о 10:30. Викликано учасників справи у підготовче засідання на 29.08.2018р. о 10:30.

16.04.2018р. до господарського суду Одеської області представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, відповідно до якого Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" заперечує проти задоволення позовних вимоги позивача в повному обсязі, зазначаючи суду, що обставини на які посилається Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" є недоведеними, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими (а.с. 5-9, т. 3).

08.05.2018р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" надійшла відповідь на відзив, у якій позивачем надавалися додаткові пояснення по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням заперечень, які було викладено Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" у відзиві на позовну заяву.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 29.08.2018р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

10 грудня 2015 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" (Морський агент) було укладено Договір №156-П-АМПУ-15 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1.1. Договору, предметом Договору є надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського пору для їх безпечного судноплавства та стоянки.

Згідно до п. 1.1.2. Договору, предметом Договору є порядок надання (виконання) адміністрацією порту суднозаходу за плату послуг (робіт) при обслуговуванні суден Морським агентом в морських портах України, а також врегулювання порядку нарахування та оплати портових зборів та інших послуг (робіт), наданих (виконаних) адміністрацією порту суднозаходу та організація інформаційного забезпечення під час приходу, перебування та виходу суден із морського порту.

Відповідно до п. 1.2. Договору, при виконанні даного Договору Сторони керуються та зобов'язані виконувати вимоги чинного законодавства та нормативно-правових актів України, режимних та розпорядчих документів Адміністрації, обов'язкових постанов по морському порту та Зводу звичаїв морського порту, які діють у відповідному морському потру, Положення про забезпечення пропускного та внутрішньо-об'єктового режиму.

Згідно п. 2.3.2. Договору, Морський агент зобов'язаний вчасно здійснювати від імені судновласника (фрахтувальника) взаєморозрахунки з адміністрацією порту суднозаходу з портових зборів та інших платежів у строки, які обумовлені розділом 3 цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ставки портових зборів визначаються відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів. Оплата портових зборів, що надійшли від судновласника (фрахтувальника), здійснюється Морським агентом до виходу судна з морського порту на рахунок адміністрації порту суднозаходу у доларах США по суднам під іноземним прапором і у національній валюті по суднам під Державним Прапором України на підставі рахунків, виставлених адміністрацією порту суднозаходу.

На підставі Договору №156-П-АМПУ-15 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України від 10 грудня 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" здійснює агентування суден в Одеському морському порту, що заходять, зокрема, до причалів Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней порту, а також сплачує портові збори за надані суднам послуги.

10.08.2016р. в.о. голови Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" видано окреме доручення № 37 начальнику Одеської філії ДП "АМПУ", у якому зобов'язано останнього справляти канальний збір у повному обсязі з суден, що прямують на причали Карантинної, Нової та Каботажної гаваней.

Окрім цього, як зазначає позивач, що Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) також почало справляти канальний збір при слідуванні суден до причалів Ланжеронівської гавані.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" пояснює суду та зазначає, що Підхідним каналом морського порту Одеса користуються судна, що прямують до Практичної, Хлібної гаваней та Нафтогавані порту, про що зазначено в паспорті підхідного каналу.

Також позивачем було зазначено суду, що саме через недостатні природні глибини останніх було сконструйовано Підхідний канал Одеського порту, за проходження яким до вказаних гаваней завжди справлявся канальний збір. При цьому, за весь час існування підхідного каналу з суден, які прямували на причали Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней та не здійснювали проходження підхідного каналу в один кінець або перетинання транзитом в один кінець, канальний збір не справлявся.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" було пояснено суду, що в результаті протиправних дій відповідача було порушено право позивача на оплату канального збору у розмірі та на підставах, встановлених договором та Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316. При цьому, позивач вимушений сплачувати неправомірно нарахований канальний збір, оскільки в іншому випадку несплата збору, хоча і протиправного, призведе до заборони на вихід судна із порту на підставі п. "в" ст. 91 Кодексу торгового мореплавства України.

18.01.2017р. Рада Бізнес-омбудсмену винесла рішення №DCR-2017/18-3609, яким визнала недобросовісною діяльність Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України щодо нарахування канального збору з суден, що слідують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту, а також рекомендувала Міністерству інфраструктури України та відповідачу усунути недобросовісну поведінку та вжити заходів щодо забезпечення врегулювання питання нарахування та стягнення канального збору за перетин підхідного каналу суднами, що прямують до Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту.

В подальшому, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2017р. по справі №815/3213/17 було визнано протиправними дії Державного Підприємства "Адміністрація морських портів України" щодо справляння канального збору, а також скасовано окреме доручення ДП "Адміністрація морських портів України" № 37 від 10.08.2016р. в частині обов'язкового справляння канального збору в повному обсязі з суден, що прямують на причали Карантинної, Нової та Каботажної гаваней.

28.08.2017р. Одеський окружний адміністративний суд в ухвалі про роз'яснення судового рішення по справі №815/3213/17, зазначив, що ДП "Адміністрація морських портів України" в подальшому не повинно справляти канальний збір з усіх суден, які направляються до причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней, не проходять каналом в один кінець або транзитом в один кінець, а лише перетинають канал в одній або кількох точках та не використовують канал як гідротехнічну споруду.

Згодом, окремим дорученням №56 від 14.09.2017р. ДП "АМПУ" було зобов'язано відповідача не справляти канальний збір з суден, які направляються до/від причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней. Як зазначає позивач, підставою даного окремого доручення, серед іншого слугувала Постанова Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/3213/17.

Таким чином, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА", даним окремим дорученням відповідач визнав, що канальний збір при слідуванні суден у вищезазначені гавані не повинен був справлятися, а таке справляння порушувало договір та законодавство України. Оскільки позивачем такий канальний збір сплачувався в повному обсязі, за посиланням позивача, суми канального збору підлягають поверненню.

Як зазначає позивач, протягом серпня 2016 року по вересень 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" надмірно сплатило суми канального збору у наступному розмірі, відповідально до рахунків та платіжних доручень: рахунок № 817864 від 31 серпня 2016 року (попередній рахунок № 854928 від 09 серпня 2016 року), платіжне доручення №3164 від 15.08.2016 - 3983,72 дол. США, рахунок № 854940 від 10 серпня 2016 року, платіжне доручення №3157 від 11.08.2016 - 5126,22 дол. США, рахунок № 817874 від 31 серпня 2016 року (попередній рахунок № 854941 від 10 серпня 2016 року), платіжне доручення №3175 від 23.08.2016 - 2558,70 дол. США, рахунок № 854952 від 11 серпня 2016 року, платіжне доручення №3157 від 11.08.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855003 від 22 серпня 2016 року, платіжне доручення №3174 від 22.08.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855015 від 25 серпня 2016 року, платіжне доручення №3184 від 26.08.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 817911 від 31 серпня 2016 року (попередній рахунок № 855016 від 25 серпня 2016 року), платіжне доручення №3184 від 26.08.2016 - 1883,16 дол. США, рахунок № 855028 від 29 серпня 2016 року, платіжне доручення №3191 від 30.08.2016 - 828,68 дол. США, рахунок № 817992 від 13 вересня 2016 року (попередній рахунок № 855061 від 02 вересня 2016 року), платіжне доручення №3206 від 08.09.2016 - 2576,18 дол. США, рахунок № 855069 від 05 вересня 2016 року, платіжне доручення №3213 від 09.09.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855070 від 05 вересня 2016 року, платіжне доручення №3206 від 08.09.2016 - 5126,22 дол. США, рахунок № 855077 від 07 вересня 2016 року, платіжне доручення №3217 від 13.09.2016 - 2331,58 дол. США, рахунок № 855090 від 09 вересня 2016 року, платіжне доручення №3217 від 13.09.2016 - 201,12 дол. США, рахунок № 855112 від 15 вересня 2016 року, платіжне доручення №3240 від 29.09.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855113 від 15 вересня 2016 року, платіжне доручення №3223 від 19.09.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855160 від 28 вересня 2016 року, платіжне доручення №3247 від 05.10.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855161 від 28 вересня 2016 року, платіжне доручення №3249 від 07.10.2016 - 5126,22 дол. США, рахунок № 855187 від 05 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3265 від 13.10.2016 - 2277,36 дол. США, рахунок № 855206 від 10 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3255 від 10.10.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855235 від 17 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3275 від 21.10.2016 - 3037,08 дол. США, рахунок № 855237 від 17 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3267 від 18.10.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855248 від 19 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3280 від 24.10.2016 - 572,36 дол. США, рахунок № 855249 від 19 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3282 від 27.10.2016 - 2592,90 дол. США, рахунок № 855250 від 19 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3271 від 20.10.2016 - 321,02 дол. США, рахунок № 855251 від 19 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3280 від 24.10.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855284 від 24 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3311 від 10.11.2016 - 3851,46 дол. США, рахунок № 855312 від 31 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3294 від 03.11.2016 - 5126,22 дол. США, рахунок № 855313 від 31 жовтня 2016 року, платіжне доручення №3291 від 01.11.2016 - 845,58 дол. США, рахунок № 855333 від 04 листопада 2016 року, платіжне доручення №3296 від 04.11.2016 - 1007,38 дол. США, рахунок № 855343 від 07 листопада 2016 року, платіжне доручення №3308 від 08.11.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855350 від 09 листопада 2016 року, платіжне доручення №3320 від 15.11.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855416 від 22 листопада 2016 року, платіжне доручення №3345 від 28.11.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855439 від 25 листопада 2016 року, платіжне доручення №3350 від 01.12.2016 - 2075,08 дол. США рахунок № 855447 від 28 листопада 2016 року, платіжне доручення №3347 від 30.11.2016 - 38,30 дол. США, рахунок № 855462 від 29 листопада 2016 року, платіжне доручення №3350 від 01.12.2016 - 5126,22 дол. США, рахунок № 855463 від 29 листопада 2016 року, платіжне доручення №3358 від 07.12.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855476 від 01 грудня 2016 року, платіжне доручення №3351 від 01.12.2016 - 631,34 дол. США, рахунок № 855500 від 07 грудня 2016 року, платіжне доручення №3371 від 14.12.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855520 від 12 грудня 2016 року, платіжне доручення №3363 від 12.12.2016 - 260,38 дол. США, рахунок № 855562 від 21 грудня 2016 року, платіжне доручення №3389 від 21.12.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855594 від 26 грудня 2016 року, платіжне доручення №3401 від 28.12.2016 - 756,88 дол. США, рахунок № 855595 від 26 грудня 2016 року, платіжне доручення №3401 від 28.12.2016 - 5126,22 дол. США, рахунок № 857006 від 03 січня 2017 року, платіжне доручення №3412 від 04.01.2017 - 1606,84 дол. США, рахунок № 857007 від 03 січня 2017 року, платіжне доручення №3411 від 10.01.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857052 від 16 січня 2017 року, платіжне доручення №3431 від 19.01.2017 - 2505,08 дол. США, рахунок № 857053 від 16 січня 2017 року, платіжне доручення №3444 від 26.01.2017 - 5126,22 дол. США, рахунок № 857079 від 18 січня 2017 року, платіжне доручення №3340 від 23.01.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857080 від 18 січня 2017 року, платіжне доручення №3454 від 03.02.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857141 від 02 лютого 2017 року, платіжне доручення №3461 від 09.02.2017 - 2347,64 дол. США, рахунок № 857154 від 06 лютого 2017 року, платіжне доручення №3461 від 09.02.2017 - 453,46 дол. США, рахунок № 857174 від 09 лютого 2017 року, платіжне доручення №3461 від 09.02.2017 - 1471,76 дол. США, рахунок № 857197 від 15 лютого 2017 року, платіжне доручення №3469 від 16.02.2017 - 2378,84 дол. США, рахунок № 857199 від 15 лютого 2017 року, платіжне доручення №3469 від 16.02.2017 - 666,98 дол. США, рахунок № 857238 від 22 лютого 2017 року, платіжне доручення №3481 від 22.02.2017 - 453,46 дол. США, рахунок № 857260 від 27 лютого 2017 року, платіжне доручення №3489 від 02.03.2017 - 5126,22 дол. США, рахунок № 857261 від 27 лютого 2017 року, платіжне доручення №3500 від 07.03.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857270 від 28 лютого 2017 року, платіжне доручення №3500 від 07.03.2017 - 1420,18 дол. США, рахунок № 857286 від 03 березня 2017 року, платіжне доручення №3490 від 03.03.2017 - 38,30 дол. США, рахунок № 857290 від 06 березня 2017 року, платіжне доручення №3511 від 13.03.2017 - 2145,60 дол. США, рахунок № 857294 від 06 березня 2017 року, платіжне доручення №3516 від 20.03.2017 - 2045,50 дол. США, рахунок № 810551 від 21 березня 2017 року (попередній рахунок №857316 від 10 березня 2017 року), платіжне доручення №3515 від 16.03.2017 - 1471,76 дол. США, рахунок № 857317 від 10 березня 2017 року, платіжне доручення №3515 від 16.03.2017 - 453,46 дол. США, рахунок № 857352 від 20 березня 2017 року, платіжне доручення №3522 від 21.03.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857360 від 23 березня 2017 року, платіжне доручення №3538 від 30.03.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857 від 23 березня 2017 року, платіжне доручення №3538 від 30.03.2017 - 5126,22 дол. США, рахунок № 857366 від 23 березня 2017 року, платіжне доручення №3526 від 24.03.2017 - 1401,24 дол. США, рахунок № 857394 від 29 березня 2017 року, платіжне доручення №3552 від 05.04.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857395 від 29 березня 2017 року, платіжне доручення №3552 від 05.04.2017 - 1420,18 дол. США, рахунок № 857406 від 30 березня 2017 року, платіжне доручення №3551 від 07.04.2017 - 2027,60 дол. США, рахунок № 857430 від 05 квітня 2017 року, платіжне доручення №3570 від 13.04.2017 - 1420,18 дол. США, рахунок № 857431 від 05 квітня 2017 року, платіжне доручення №3570 від 13.04.2017 - 453,46 дол. США, рахунок № 857471 від 18 квітня 2017 року, платіжне доручення №3583 від 21.04.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857487 від 20 квітня 2017 року, платіжне доручення №3588 від 25.04.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857488 від 20 квітня 2017 року, платіжне доручення №3592 від 27.04.2017 - 5126,22 дол. США, рахунок № 857541 від 03 травня 2017 року, платіжне доручення №3621 від 04.05.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857586 від 18 травня 2017 року, платіжне доручення №20 від 24.05.2017 - 453,46 дол. США, рахунок № 857588 від 18 травня 2017 року, платіжне доручення №22 від 30.05.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857637 від 01 червня 2017 року, платіжне доручення №31 від 12.06.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857689 від 15 червня 2017 року, платіжне доручення №26 від 26.06.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857764 від 07 липня 2017 року, платіжне доручення №27 від 10.07.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857805 від 17 липня 2017 року, платіжне доручення №85 від 18.07.2017 - 453,46 дол. США, рахунок № 857837 від 24 червня 2017 року, платіжне доручення №30 від 31.07.2017 - 315,24 дол. США, рахунок № 857857 від 28 липня 2017 року, Лист №73/17 від 28.08.2017р. - 453,46 дол. США, рахунок № 857886 від 04 серпня 2017 року, платіжне доручення №29 від 08.08.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 857912 від 11 серпня 2017 року, платіжне доручення №33 від 11.08.2017 - 600,72 дол. США, рахунок № 857923 від 15 серпня 2017 року, платіжне доручення №119 від 28.08.2017 - 756,88 дол. США, рахунок № 858001 від 31 серпня 2017 року, платіжне доручення №149 від 11.09.2017 - 756,88 дол. США.

Позивач зазначав, що відповідно до попереднього рахунку №854928 від 09 серпня 2016 року сума канального збору становить 3975,76 дол. США, в той же час відповідно до остаточного рахунку №817864 від 31 серпня 2016 року сума канального збору складає 3983,72 дол. США, яка фактично була сплачена, відповідно до попереднього рахунку №854941 від 10 серпня 2016 року сума канального збору становить 2544,36 дол. США, в той же час відповідно до остаточного рахунку №817874 від 31 серпня 2016 року сума канального збору складає 2558,70 дол. США, яка фактично була сплачена, відповідно до попереднього рахунку №855016 від 25 серпня 2016 року сума канального збору становить 1881,16 дол. США, в той же час відповідно до остаточного рахунку №817911 від 31 серпня 2016 року сума канального збору складає 1883,16 дол. США, яка фактично була сплачена, відповідно до попереднього рахунку №855061 від 02 вересня 2016 року сума канального збору становить 2561,42 дол. США, в той же час відповідно до остаточного рахунку №817992 від 13 вересня 2016 року сума канального збору складає 2576,18 дол. США, яка фактично була сплачена, відповідно до попереднього рахунку №857316 від 10 березня 2017 року сума канального збору становить 1477,78 дол. США, в той же час відповідно до остаточного рахунку №810551 від 21 березня 2017 року сума канального збору складає 1471,76 дол. США, яка фактично була сплачена.

Позовні вимоги позивача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" направлено на стягнення з відповідача - Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) надмірно сплачених коштів у розмірі 138036,96 доларів США.

Відповідач - Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) заперечує проти позовних вимог зазначаючи суду, що в свою чергу п. 3.12. укладеного між сторонам Договору визначено: якщо фактичні витрати після виставлення остаточного рахунку по судно заходу менші, ніж перераховані по передплатному рахунку, Адміністрація порту судно заходу за проханням Морського агента повертає залишок переплат згідно з актом звіряння наданих послуг для подальшого повернення їх судновласнику/фрахтувальнику.

Проте, як зазначає відповідач, звертаючись до суду з позовом про стягнення сум, позивач не надав суду доказів виконання вказаної умови Договору, вказуючи на порушення Адміністрацією своїх договірних зобов'язань. Одночасно позивач не зазначає про невиконання покладених на нього зобов'язань, які, на думку відповідача, є першочерговими, оскільки сторони Договору чітко передбачили порядок повернення сум переплат, якщо такі мають місце, порядок/хронологію своїх дій та підстави виникнення обов'язку з повернення таких переплат.

Таким чином, як зазначає Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту), кредитором - Морським агентом не виконано умов Договору, не вчинено дій, що ним встановлені для виникнення у Адміністрації зобов'язання щодо повернення залишку переплат, не було пред'явлено вимогу щодо здійснення такого перерахування, з дня пред'явлення якої почався б відлік семиденного строку для виконання зобов'язання відповідачем, а, отже, ані зустрічного (кореспондуючого) обов'язку у Адміністрації (як потенційного боржника), ані строку його виконання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" (як кредитором) не настало. Отже, позовні вимоги Морським агентом - заявлені безпідставно та передчасно.

Також відповідачем було зазначено суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" не надає доказів того, що судна за спірний період використовували Підхідних канал таким чином, що давало б підстави звільнити судновласників суден., за якими заявлено позовні вимоги, від сплати канального збору, або не використовували взагалі.

У відповіді на відзив, позивачем було зазначено суду, що Договір №156-П-АМПУ-15 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України від 10 грудня 2015 року укладеного між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" та безпосереднім платником портових зборів є позивач. Відповідно до умов Договору саме Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" несе відповідальність за неповну або несвоєчасну оплату портових зборів. Тобто позивач є самостійним учасником даних правовідносин і має свої власні права та обов'язки за укладеним з відповідачем Договором.

Як пояснює позивач, у зв'язку з тим, що було порушено право позивача отримувати рахунки за портові збори, що нараховуються в межах та на підставах, встановленим договором та Законом, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" має визначене Конституцією України та іншими Законами право звернутись до суду, не звертаючись до передсудового врегулювання спору.

Крім того, позивачем стверджувалось, що матеріали справи містять докази на підтвердження того, що судна, що агентуються Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА", здійснюють заходження до причалів Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" виникли на підставі укладеного між ними 10 грудня 2015 року Договору №156-П-АМПУ-15 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України.

Судом встановлено, що зі змісту укладеного між сторонами Договору №156-П-АМПУ-15 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України від 10.12.2015р. вбачається, що відповідач зобов'язаний нараховувати та справляти канальний збір на підставах і за ставками, вказаними у Порядку справляння і розміру ставок портових зборів, затвердженого 27.05.2013року наказом Міністерства інфраструктури України № 316.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2, 3 ст. 22 Закону України "Про морські порти України", адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об'єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Адміністрація морського порту утворюється з метою, в тому числі, справляння та цільового використання портових зборів, до яких відноситься канальний збір.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Прядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Згідно із ст. 116 Кодексу торговельного мореплавства України, у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.

Відповідно до ст. 117 Кодексу торговельного мореплавства України, Морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Умовами до п.3.1. Договору сторони погодили, що ставки портових зборів визначаються відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013р. № 316, яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів. Оплата портових зборів, що надійшли від судновласника, здійснюється Морським агентом до виходу судна з морського порту на рахунок адміністрації порту судно заходу у доларах США по суднам під іноземним прапором і у національній валюті по суднам під державним прапором України на підставі рахунків, виставлених адміністрацією порту суднозаходу.

З аналізу договору вбачається, що останній не встановлює підстави та розміри плати портових зборів, а лише регулює питання прав та обов'язків сторін, строків оплати тощо. Відповідно до прийнятих на себе зобов'язань Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА", серед іншого, надає судновласникам послуги з оплати портових зборів при слідуванні суден до причалів Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней Одеського морського порту за ставками та на умовах визначених саме Порядком справляння і розмірами ставок портових зборів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013р. № 316.

Як встановлено судом, 10.08.2016р. ДП "АМПУ" видано окреме доручення № 37, яким доручено начальнику Одеської філії ДП "АМПУ" забезпечення, зокрема, обов'язкового справляння канального збору в повному обсязі з суден, що прямують на причали Карантинної, Нової та Каботажної гаваней.

Як вбачається з матеріалів справи, одразу після видання окремого доручення №37, починаючи з серпня 2016 року Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" почала виставляти позивачу дисбурсментські рахунки, зокрема, для сплати канального збору.

Відповідно до положень Розділу ІІІ "Порядку справляння і розміру ставок портових зборів", затвердженого 27.05.2013 року наказом Міністерства інфраструктури України №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 червня 2013 року за №930/23462, нарахування канального збору здійснюється за кожне проходження підхідного каналу судном в один кінець і кожне проходження підхідного каналу судном транзитом в один кінець за одиницю умовного об'єму судна.

З аналізу даної нормі випливає, що умовою нарахування канального збору є проходження судном каналу в один кінець або проходження каналу транзитом в один кінець. Інші випадки нарахування канального збору нормативними актами не передбачені.

При цьому, наказ Міністерства інфраструктури України №316 "Про портові збори" не розкриває зміст поняття "проходження каналу в один кінець" або "проходження каналу транзитом в один кінець".

Наказ Мінінфраструктури № 316 "Про портові збори" не розкриває зміст поняття "проходження каналу в один кінець" або "проходження каналу транзитом в один кінець". Однак ДП "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України" (розробник методики розрахунку портових зборів) у листі від 31.08.2016р. зазначає, що під транзитним проходженням каналу слід розуміти проходження судном в один кінець без швартування до причалу. Оскільки підхідний канал Одеського морського порту закінчується біля Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней, проходження в один кінець транзитом є неможливим.

Підхідний канал Одеського морського порту має цільове призначення, яке прямо закріплене в наступних документах: Паспорті підхідного каналу, Паспорті акваторії Одеського морського порту, Обов'язкових постановах по морському порту Одеса, - це підхід суден до Практичної, Заводської, Хлібної і Нафтової гаваней. Глибина каналу складає 14 метрів.

Таким чином, Підхідний канал був збудований саме для доступу суден до цих гаваней. Вказане також підтверджується Картою акваторії Одеського морського порту, відповідно до якої природні глибини акваторії Одеського морського порту на відрізку прямування до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней складають 5-9 метрів. Тобто судна не можуть зайти у ці гавані без проходження Підхідного каналу.

Як встановлено судом, підхідний канал морського порту Одеса існує з 1931 року та призначений для використання суднами, які прямують до Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней порту, що відображено, зокрема, у Паспорті підхідного каналу Глибина каналу складає 14 метрів. Таким чином, Підхідний канал був збудований саме для доступу суден до цих гаваней.

З листа від 22.07.2016р. №743 ДП "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "ЧОРНОМОРНДІПРОЕКТ", яке є розробником паспорту підхідного каналу Одеського морського порту, також вбачається, що призначенням підхідного каналу за Паспортом є підхід до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней. Судна, що прямують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної гаваней, використовують Східний вхід та в даному випадку для підходу суден до цих причалів не використовується проходження каналу в один кінець, умови безпечної проводки суден до зазначених гаваней забезпечені існуючими маневровими зонами та навігаційними глибинами.

Глибини акваторії Одеського морського порту на відрізку прямування до Карантинної, Нової, Каботажної гаваней через Східний вхід та до Ланжеронівської гаваней складають 12-14 метрів, що підтверджує використання підхідного каналу саме для заходу суден до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней та можливість заходу суден до Карантинної, Нової, Каботажної, Ланжеронівської гаваней із використанням природних глибин без використання підхідного каналу.

Судом встановлено, що судна, які слідують до причалів Карантинної, Нової, Каботажної, Ланжеронівської гаваней, не здійснюють проходження підхідного каналу в один кінець або проходження підхідного каналу транзитом в один кінець та не використовують підхідний канал за його цільовим призначенням. Заходження суден в дані гавані забезпечується природними глибинами акваторії порту.

Судна, що слідують до причалів Ланжеронівскої, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней не використовують підхідний канал як гідротехнічну споруду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про морські порти України", внутрішнім підхідним каналом є гідротехнічна споруда, природний або штучний водний шлях, розташований у межах акваторії порту, призначений для підходу або відходу суден до причалів та маневрування в межах акваторії морського порту. Зокрема, відповідно до реєстру гідротехнічних споруд морських портів України (витяг додається), підхідному каналу Одеського морського порту присвоєний номер ГТС-3204. Власником (балансоутримувачем) ГТС "Підхідний канал" є Одеська філія ДП "Адміністрація морських портів України".

Отже, Підхідний канал є різновидом гідротехнічної споруди з визначеним цільовим призначенням.

Вимоги до порядку користування портовими гідротехнічними спорудами визначені в Правилах технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.05.2005 № 257.

Згідно з пп. 4.1.2. п. 4.1 Правил технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, режим експлуатації підхідних каналів повинен встановлюватись обов'язковими постановами морського порту з урахуванням їхнього дійсного технічного стану, а також проектних і паспортних характеристик.

Таким чином, цільове призначення Підхідного каналу морського порту Одеса, а також умови безпечної експлуатації каналу, мають встановлюватись, насамперед, його паспортом та відповідними обов'язковими постановами.

Відповідно до Паспорту підхідного каналу, Паспорту акваторії Одеського морського порту та Обов'язкових постанов по морському порту Одеса, призначення Підхідного каналу порту Одеса - підхід до Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней морського порту Одеса (причали №№ 25-47,1н-7н). Проектна глибина каналу становить 14 м., навігаційна - 13,5 м. З треків суден вбачається, що мінімальна осадка суден становить 9.2 м. (LUKA), максимальна - 11.1 м. (ZIMQINGDAO, ZIMYOKOHAMA). Таким чином, безперешкодне слідування суден до причалів Каботажної, Карантинної, Нової та Ланжеронівської гаваней забезпечується природними глибинами акваторії, та при слідування не відбувається експлуатація підхідного каналу як гідротехнічної споруди.

Вказана позиція узгоджується з висновком ДП "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України" (розробник методики розрахунку портових зборів), відповідно до якого, обов'язок сплачувати канальний збір лише за перетин (пересікання) каналу у судновласників не виникає, а також перетин (пересікання) каналу не є фактом використання каналу або фактом його проходження, у розумінні п. 3.3. Порядку справляння портових зборів.

Крім того, у висновку зазначено, що при розрахунку ставки канального збору враховувалися складові, необхідні для утримання каналу та його модернізації. При цьому враховувалися тільки судна, що проходять по каналу в один кінець і не бралися до уваги судна, що його перетинають, а тому тоннаж по таким суднам та витрати на утримання підхідного каналу в зазначеному випадку не враховувалися в розрахунках.

Торгово-промислова палата України у Комплексному науковому висновку від 15.08.2016р. вказує, що в основі техніко-економічного обґрунтування умов нарахування канального збору та проектування самих каналів лежить показник кількості суден, осадка яких не дозволяє рухатись необхідною частиною акваторії без додаткового забезпечення глибин. Сам же факт можливості безпечного перетинання суднами каналу свідчить про відсутність потреби таких суден в експлуатації габаритів каналу.

На підставі вищенаведеного, враховуючи невикористання позивачем при агентуванні суден, що прямують до причалів Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней підхідного каналу за його цільовим призначенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" взагалі не використовує підхідний канал як гідротехнічну споруду.

Суднам, що слідують до причалів Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней, не надається послуга, що оплачуються у складі канального збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про морські порти України", внутрішнім підхідним каналом є гідротехнічна споруда, природний або штучний водний шлях, розташований у межах акваторії порту, призначений для підходу або відходу суден до причалів та маневрування в межах акваторії морського порту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про морські порти України", гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден.

Вимоги до порядку користування портовими гідротехнічними спорудами визначені в Правилах технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.05.2005 № 257.

Згідно із п. 1.2, п.п. 4.1.2 п. 4.1 Правил технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, процес використання портової гідротехнічної споруди за призначенням і підтримання її в працездатному стані є його експлуатацією. Режим експлуатації - використання споруди за призначенням з експлуатаційними параметрами, що обумовлені проектом або встановлені в процесі експлуатації з урахуванням технічного стану.

Режим експлуатації підхідних каналів повинен встановлюватись обов'язковими постановами з урахуванням їхнього дійсного технічного стану, а також проектних і паспортних характеристик.

Таким чином, цільове призначення Підхідного каналу морського порту Одеса, а також умови безпечної експлуатації каналу, мають встановлюватись, насамперед, його паспортом та відповідними обов'язковими постановами.

Як вже зазначалося судом вище, відповідно до Паспорту підхідного каналу морського порту Одеса, складеного 06.06.2011р. ДП "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут морського транспорту "Чорноморндіпроект", призначення Підхідного каналу: підхід до Практичної, Заводської, Хлібної та Нафтової гаваней морського порту Одеса.

Отже, саме таке призначення відображає необхідний режим експлуатації Підхідного каналу морського порту Одеса як гідротехнічної споруди відповідно до Правил технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд.

Вказана позиція співпадає з висновком ДП "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України", відповідно до якого, обов'язок сплачувати канальний збір лише за перетин (пересікання) каналу у судновласників не виникає, а також перетин (пересікання) каналу не є фактом використання каналу або фактом його проходження, у розумінні п. 3.3. Порядку справляння портових зборів.

Таким чином, враховуючи невикористання позивачем при агентуванні суден, що слідують до причалів Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней порту, підхідного каналу за його цільовим призначенням, з огляду на можливість безперешкодного слідування суден до причалів вказаної гавані за рахунок природних глибин акваторії, позивач взагалі не використовує підхідний канал як гідротехнічну споруду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про морські порти України", до об'єктів портової інфраструктури відносяться рухомі та нерухомі об'єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту, засоби навігаційного обладнання та інші об'єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, перевантажувальне обладнання, залізничні та автомобільні під'їзні шляхи, лінії зв'язку, засоби тепло-, газо-, водо- та електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, надання послуг, забезпечення державного нагляду (контролю) в морському порту.

Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України "Про морські порти України", тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Таким чином, канальний збір є фактично платою за послугу, яка надається згідно із цільовим призначенням каналу, тобто, у випадку використання підхідного каналу морського порту Одеса для підходу до Практичної, Заводської, Хлібної, Нафтової гаваней, до яких не можливо великотоннажному судну пройти без його використання, на відміну від причалів, зокрема, Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней, для підходу до якої послуга з використання каналу не потрібна за наявності природних глибин, які дозволяють пройти до них.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що при слідуванні суден до причалів Ланжеронівської, Карантинної, Нової та Каботажної гаваней не надається послуга, за яку здійснюється нарахування та справляння канального збору.

Крім цього, 28.02.2017р. Одеський окружний адміністративний суд прийняв Постанову по справі №815/6477/16 за позовом ТОВ "ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД" до ДП "Адміністрація морських портів України", яким визнав протиправними дії ДП "Адміністрація морських портів України" щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ "ЦІМ ІНТЕГРЕЙТЕДШИПІНГЮКРЕЙНСЕРВІСЕЗ ЛТД" до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з серпня 2016 року по лютий 2017 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2017р. по справі №815/3213/17 визнано протиправними дії ДП "Адміністрація морських портів України" щодо справляння канального збору під час прямування суден, що агентуються ТОВ "ЦІМ І ІНТЕГРЕЙТЕД ШИПІНГ ЮКРЕЙН СЕРВІСЕЗ ЛТД ЛТД" до причалів Карантинної, Ланжеронівської гаваней Одеського морського порту за період з березня 2017р. по червень 2017р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017р. по справі № 815/3213/17 роз'яснено постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року по справі №815/3213/17, а саме зазначено, що: "Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в подальшому не повинно справляти канальний збір з усіх суден, які направляються до причалів Карантинної, Нової, Каботажної та Ланжеронівської гаваней, не проходять каналом в один кінець або транзитом в один кінець, а лише перетинають канал в одній або кількох точках та не використовують канал як гідротехнічну споруду".

В подальшому, 14.09.2017р. Адміністрацією морських портів України було видано окреме доручення №56, яким доручено начальнику Одеської філії ДП "АМПУ" не справляти канальний збір з суден, які направляються до/від причалів Карантинної, Каботажної, Нової та Ланжеронівської гаваней та не проходять Підхідним каналом в один кінець або транзитом в один кінець, а тільки пересікають (перетинають) канал в одній або кількох точках, не використовують канал за його цільовим призначенням як гідротехнічну споруду.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема, як відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Однак, при цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, суд з врахуванням вищевказаних приписів чинного законодавства вважає, що заявлена до стягнення вищевказана сума, за своєю правовою природою, фактично, є збитками, які понесені позивачем внаслідок неправомірного нарахування канального збору.

Як було встановлено судом вище, у період з 15.08.2016р. по 11.09.2017р. Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" виставила дисбурсментські рахунки, зокрема, для сплати канального збору на загальну суму 138036,96 дол.США, які Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" оплатило в повному обсязі, про що свідчать відповідні платіжні доручення.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неправомірності нарахування сум канального збору Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", факт сплати виставлених відповідачем рахунків з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА", у зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача надмірно сплаченої суми канального збору у розмірі 138036,96 доларів США- є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" зі стягненням з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) 138036 доларів США 96 центів надмірно сплаченої суми канального збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 54557,05 грн. покладаються на відповідача, у зв'язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"(01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; код 38727770) в особі, якою є Одеська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна площа,1; код 38728457) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕМАРА" (65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1; код 14278041) 138036 (сто тридцять вісім тисяч тридцять шість) доларів США 96 центів надмірно сплаченої суми канального збору та витрати по сплаті судового збору у розмірі 54557 (п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) грн. 05 коп.

Повний текст рішення складено 03 вересня 2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та відповідно до п.п. 17.5. п. 17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко