ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2018 р. Справа № 911/1031/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Москалика О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"

(адреса: 04050, м.Київ, вул. Білоруська, 1, код 34966254)

до фізичної особи-підприємця Соколовської Ірини Василівни

(адреса:АДРЕСА_1,

код НОМЕР_1)

про стягнення 30204,59 гривень

за участю представників:

позивача - Яковіщук Я.М.

відповідача - Заворотнюк М.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.05.2018 комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Соколовської Ірини Василівни про стягнення 30204,59 гривень, з яких: 17516,46 гривень - заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій період з 31.03.2013 по 31.03.2018 та 11297,89 гривень інфляційних втрат, 1390,24 гривень 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати наданих послуг.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.05.2018 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.06.2018.

Розгляд справи відкладався.

21.06.2018 через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де останній просить застосувати строк позовної давності.

11.07.2018 через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі №911/1031/18. Призначено справу до розгляду по суті на 30.08.2018.

У судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» відповідно до рішення Київської міської ради №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» перейменоване з комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району», утвореного рішенням Шевченківської районної у м. Києві від 19.02.2007 №187.

Відповідно до п. 2.2. статуту, предметом діяльності підприємства є:

2.2.1. Утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку; 2.2.2. Надання послуг з утримання будинків, споруд, і прибудинкових територій на інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку; 2.2.45. Інші види діяльності, які не заборонені законодавством України.

01.02.2012 між комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради (довіритель) та комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (повірений) був укладений договір доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів №1.

Відповідно до п. 2.2.1. договору, за цим договором довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя наступні юридичні дії: 2.2.1.1. укладати з власниками та орендарями нежитлових приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 2.2.1.2. здійснювати облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 2.2.1.3. проводити роз'яснювальну та претензійну роботу зі споживачами, спрямовану на зменшення заборгованості; 2.2.1.4. здійснювати облік та збір, у тому числі в судовому порядку, заборгованості споживачів за послуги довірителя; 2.2.1.5. проводити прийом споживачів з питань нарахування та оплат за послуги довірителя та надавати відповідні довідки; 2.2.1.6 виконувати інші дії для забезпечення виконання умов даного договору.

Зазначені юридичні дії, передбачені п. 2.2.1. цього договору, вчиняються в межах об'єктів, визначених додатком №2 до цього договору.

Відповідно до п. 3.4.3. договору доручення №1 від 01.02.2012 до прав та обов'язків повіреного відноситься отримання на свій поточний рахунок грошові кошти, що надходять від споживачів в рахунок оплати послуг довірителя та впродовж сім днів перерахувати отримані кошти на поточний рахунок довірителя.

Цей договір складений у двох оригінальних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін (п. 7.7. договору).

За правилами ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 31.03.2013 по 01.09.2016 здійснювало КП ЦОС на підставі договору доручення №1 від 01.02.2012 з КП «Керуюча дирекція» Шевченківського району (яке в подальшому перейменоване в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»).

З 01.09.2016 облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснює КК «Центр комунального сервісу» на підставі договору доручення №512 від 31.08.2016.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець Соколовська І.В. є власником нежитлового приміщення, загальною площею 104,4 м2, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького 66, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.02.2008.

Відповідач у період з 31.03.2013 по 31.03.2018 не сплачував послуги з утримання та обслуговування будинків і споруд, у зв'язку з чим у цього виникла заборгованість у розмірі 17516,46 гривень.

12.04.2018 позивачем було відправлено претензію щодо здійснення повного розрахунку заборгованості у розмірі 17516,46 гривень. Претензія позивача від 30.03.2018 року відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить стягнути з відповідача 30204,59 гривень, з яких: 17516,46 гривень - заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій період з 31.03.2013 по 31.03.2018 та 11297,89 гривень інфляційних втрат, 1390,24 гривень 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі N 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 02.03.2018 № 915/89/16.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де останній просить застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання боржником кожного із цих зобов'язань.

У випадку неналежного виконання стороною зобов'язань, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення заборгованості, яка визначена періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що порушення виконання зобов'язання почалося з 30.04.2012 у зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості за експлуатаційні витрати. З огляду на те, що позовна заява подана до суду 17.05.2018 строк позовної давності становить 17.05.2015.

Відтак, з урахуванням перебігу трирічного строку позовної давності, суд вважає за належне задовольнити заяву відповідача, та застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожитті комунальні послуги з квітня 2012 року по квітень 2015 року, в сумі 7977,06 гривень, відмовивши у задоволенні вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 11297,89 гривень інфляційних та 1390,24 гривень 3% річних, за період прострочення оплати спожитих послуг з 30.04.2013 по 01.04.2018.

З підстав, суд вважає за належне відмовити у задоволенні вимог із стягнення нарахованих за вказані періоди 9610,37 гривень інфляційних та 1014,24 гривень 3% річних.

З урахуванням викладеного, стягненню з відповідача підлягають 9539,40 гривень основного боргу, 1687,52 гривень інфляційних та 376,00 гривень 3% річних.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 31.03.2013 по 01.09.2016 здійснювало КП ЦОС на підставі договору доручення №1 від 01.02.2012 з КП «Керуюча дирекція» Шевченківського району (яке в подальшому перейменоване в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»).

Відповідно до п. 3.4.3. договору доручення № 1 від 01.02.2012 до прав та обов'язків КП ЦОС відноситься отримання на свій поточний рахунок грошових коштів, що .надходять від споживачів в рахунок оплати послуг комунального підприємства "Керуюча дирекція" Шевченківського району.

Відповідач стверджує, що документів, які підтверджують виставлення рахунків позивачем не надано. Натомість, рахунки на оплату комунальних послуг, надано іншою юридичною особою - Сервісне бюро Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

З 01.09.2016 облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснює КК «Центр комунального сервісу» на підставі договору доручення №512 від 31.08.2016.

Відповідно, ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У пункті 3.1.1.4. Договору про надання послуг № 512 від 31.08.2016 зазначено, що за цим Договором Замовник надає повноваженя виконавцю, щодо здійснення представництва інтересів Замовника у відносинах, направлених на ліквідацію заборгованості споживачів Замовника за надані комунальні послуги в досудовому та судовому порядку, а також всіх штрафних санкцій з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних .

Відповідач, вважає не доведеним факт права нарахування житлово-комунальних послуг, у зв'язку з тим, що Позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що буд. 66 по вул. Б.Хмельницького знаходиться у комунальній власності.

Позивач, надав до матеріалів справи копію доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів №1 від 01 лютого 2012 року. Додатком до даного договору є дислокація житлових будинків комунальної власності Шевченківського району м.Києва.

Крім того, позивач надав інформацію з офіційного сайту департаменту житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації та копії додатків (дислокація житлових будинків комунальної власності Шевченківського району м. Києва) до договорів про надання послуг №21 від 24.01.2017р. та 1016 від 29.12.2017, чим підтверджується факт права нарахування житлово-комунальних послуг.

Судовий сбір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Соколовської Ірини Василівни (адреса:АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (адреса: 04050, м.Київ, вул. Білоруська, 1, код 34966254) 9539,40 гривень основного боргу, 1687,52 гривень інфляційних втрат, 376,00 гривень 3% річних та 676,86 гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 30.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 10.09.2018.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак