ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/4007/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю помічника судді Курмишевої А.Г. (за дорученням головуючого судді),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування",

представник позивача - Демченко О.А. - адвокат (посвідчення від 11.07.2017 № 1750),

відповідач - Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,

представник відповідача - Павленко О.В. (за довіреністю від 28.12.2018 № 43),

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2018

(суддя Сальнікова Г.І.)

та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2018

(головуючий - суддя Слободін М.М., судді: Сіверін В.І. і Терещенко О.І.)

у справі № 922/4007/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про скасування рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - Позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК) про скасування рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 26.10.2017 № 148-р/к у справі № 1/01-69-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення № 148-р/к) у частині, яка стосується Позивача, а саме пунктів 1, 11, 22, 36, 44, 55, 68, 10, 17, 29, 43, 49, 60, 72 Рішення № 148-р/к.

Позовна заява мотивована незаконністю Рішення № 148-р/к в оспорюваній частині та недоведеністю територіальним відділення АМК вчинення Позивачем порушення.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2018, у позові відмовлено з посиланням на відсутність передбачених законом підстав для визнання Рішення № 148-р/к недійсним.

У касаційній скарзі до суду касаційної інстанції Позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Так, згідно з доводами Позивача, викладеними у касаційній скарзі:

- судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, передбачені статтею 13, частиною четвертою статті 238 та "ч.3 п. 1 ст. 282" Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме не досліджені та не оцінені всі доводи Позивача;

- судами попередніх інстанцій не досліджено оптовий ринок реалізації скрапленого газу стосовно Позивача, який виставляє власну продукцію на торги, і вартість роздрібної реалізації скрапленого газу на АЗС залежить від ціни, встановленої на торгах, тобто територіальним відділенням АМК не досліджено динаміку оптових цін;

- судами попередніх інстанцій не досліджено нормативний акт - Положення про порядок встановлення роздрібних цін на нафтопродукти та скраплений газ, затверджений Позивачем, яким регламентовано порядок встановлення роздрібних цін на скраплений газ;

- високі коефіцієнти кореляції відображають не факт змови або уникнення конкурентної поведінки "гравцями" ринку, а характер самого ринку роздрібної торгівлі нафтопродуктами;

- судами не доведено безпідставність посилання Позивача на чинники, які позначалися на його поведінці, та не досліджені і не оцінені всі докази, подані Позивачем, та наведені ним доводи.

У відзиві на касаційну скаргу територіальне відділення АМК просить залишити оскаржувані рішення і постанову в даній справі без змін, а касаційну скаргу без задоволення, зазначаючи, зокрема, про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, прийняття їх з урахуванням положень чинного законодавства з повним, всебічним і об'єктивним з'ясуванням обставин справи № 1/01-69-15, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій у розгляді справи виходили з таких обставин і висновків.

Рішенням № 148-р/к, а саме пунктами 1, 11, 22, 36, 44, 55, 68 останнього, визнано дії Позивача та інших суб'єктів господарювання по схожому підвищенню роздрібних цін на скраплений газ як моторного пального порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною третьою статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, а саме схожих дій на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу як моторного пального в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12, які можуть призвести до обмеження конкуренції, в той час, коли аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій.

За порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведені в пунктах 1, 11, 22, 36, 44, 55, 68 Рішення № 148-р/к, пунктами 10, 17, 29, 43, 49, 60, 72 зазначеного рішення відповідно до статті 52 Закону на Позивача накладено штрафи у загальній сумі 204 101,50 грн.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним Рішення № 148-р/к у частині, що стосується Позивача.

Відповідно до приписів Закону:

- порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);

- вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом (частина четверта статті 6);

- антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності; частина третя статті 6);

- підставами для, зокрема, визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59).

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходили, зокрема, з такого:

- у ході розгляду справи 1/01-69-15 територіальним відділення АМК встановлено, що на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу як моторного пального в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12 у період з 1 до 12 липня 2016 року Позивач вчинив схожі дії по підвищенню роздрібної ціни разом з суб'єктами господарювання, зазначеними у пунктах 1, 11, 22, 36, 44, 55, 68 Рішення № 148-р/к. Цінова поведінка зазначених суб'єктів господарювання у територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12 у період з 01.07.2016 до 12.07.2016 наведена в додатках № 1, 4, 10, 16, 19, 25, 34 до Рішення № 148-р/к;

- у зазначених територіальних межах у спірний період роздрібні ціни на скраплений газ як моторного пального зросли в середньому на 16% - 20 %;

- коефіцієнти кореляції від 0,80 до 0,99 свідчать про тісну взаємозалежність цінових траєкторій суб'єктів господарювання (відповідачів у справі № 1/01-69-15) та підтверджують схожість їх поведінки;

- матеріалами справи № 1/01-69-15 встановлено, що при роздрібній реалізації скрапленого газу як моторного пального суб'єкти господарювання в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12 застосовують різні методики оцінки вибуття запасів: ФІФО (собівартості перших за часом надходження запасів) або середньозваженої собівартості. При цьому структура інших витрат також відрізняється в учасників ринку в залежності від наявності власних АГЗС (АГЗП), резервуарних парків для зберігання скрапленого газу та транспорту;

- Позивач у межах Харківської області здійснює реалізацію скрапленого газу як моторного пального через 18 АЗК. По АЗК Позивача в територіальних межах № 1 вартість пального в період з 1 до 12 липня 2016 року збільшилася з 7,80 грн. за 1л до 9,20 грн. за 1л. По АЗК Позивача в територіальних межах № 2, 4, 6, 7, 9, 12 вартість пального в період з 1 до 12 липня 2016 року збільшилася з 7,75 грн. за 1л до 9,30 грн. за 1л;

- аналіз економічної ситуації на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу як моторного пального свідчить про відсутність об'єктивних економічних причин, які могли б зумовити одночасне підвищення роздрібних цін суб'єктами господарювання в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12 у період з 01.07.2016 до 12.07.2016;

- схоже підвищення цін реалізації скрапленого газу як моторного пального з динамікою, що випереджає динаміку зростання оптових цін без наявності об'єктивних причин, дає змогу суб'єктам господарювання збільшити доходи від реалізації скрапленого газу як моторного пального. Досягнення такого результату відповідає економічним інтересам кожного із суб'єктів господарювання. Фактором збільшення контролю на ринку, а саме над однією з його умов рівнем ціни товару, є отримання додаткової виручки;

- суб'єкти господарювання в період порушення не здійснювали будь-яких конкурентних дій, направлених на зміну ситуації, що склалася, шляхом ведення самостійної цінової політики;

- підвищення цін на скраплений газ як моторного пального відбулося за відсутності на момент підвищення цін об'єктивних на те причин, оскільки суб'єктами господарювання в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12, зокрема, застосовуються різні методики оцінки вибуття запасів та ці суб'єкти господарювання мають різну кількість залишків палива, що також підтверджується матеріалами справи №1/01-69-15;

- суб'єкти господарювання в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12, вчиняючи наведені дії, не несуть витрат, пов'язаних з ціновою змагальністю та можливими змінами обсягів попиту, та, як результат таких дій, нівелюють ризик втрат, пов'язаних з конкурентною боротьбою з іншими учасниками ринку;

- у результаті схожих дій суб'єкти господарювання в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12 досягли ринкової влади в період вчинення порушення та отримали можливість підвищувати ціни понад рівень, що існував би за умови значної конкуренції на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу як моторного пального, що вказує на те, що стрімке і значне зростання роздрібних цін на скраплений газ як моторного пального за відсутності об'єктивних підстав є наслідком антиконкурентних узгоджених дій суб'єктів господарювання в територіальних межах № 1, 2, 4, 6, 7, 9, 12;

- такі схожі дії є горизонтальними антиконкурентними узгодженими діями, що можуть призвести до обмеження конкуренції на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу як моторного пального у визначених територіальних межах. В результаті таких дій споживачі придбавали скраплений газ як моторне пальне за завищеними цінами;

- матеріалами справи 1/01-69-15 документально доведено вчинення операторами ринку роздрібної реалізації скрапленого газу як моторного пального порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що територіальним відділенням АМК у процесі розгляду справи № 1/01-69-15 доведено відсутність об'єктивних причин підвищення Позивачем роздрібних цін на скраплений газ як моторного пального та, відповідно, встановлено вчинення зазначеною особою дій, які є порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50 Закону у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що кваліфікуються за частиною третьою статті 6 цього Закону, - дійшли не спростованого доводами касаційної скарги висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що у відповідності до статті 59 Закону підстави для визнання частково недійсним оспорюваного рішення відсутні.

Що ж до посилання Позивача на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено Положення про порядок встановлення роздрібних цін на нафтопродукти та скраплений газ, затверджене Позивачем, то слід зазначити таке.

Відповідно до статті 1 Закону економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

При плануванні ціни підприємства повинні досягти такого її рівня, який би забезпечив максимальний прибуток при оптимальному обсязі випуску продукції та рівні витрат виробництва. Ціна товару в ринкових умовах формується під впливом попиту та пропозиції.

Враховуючи те, що згадане Положення не є нормативним документом загальної дії, застосування такого Положення з посиланням на зміну цін конкурентами не є об'єктивною причиною для підвищення Позивачем цін на вказаний товар.

Крім того, виходячи зі змісту поняття конкуренції, визначеного у статті 1 Закону підвищення цін суб'єктом господарювання лише з посиланням на ціни конкурентів свідчить про свідоме обмеження конкурентного змагання між суб'єктами господарювання з метою отримати додатковий прибуток з одиниці товару, тобто про штучне обмеження конкуренції.

Що ж до твердження Позивача про те, що саме зростання оптових цін на скраплений газ стало причиною підвищення роздрібних цін, то, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, Позивач є виробником скрапленого газу і не придбавав його у будь-кого за оптовими цінами, тому вказані твердження позивача є безпідставними.

Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм статей 13, 238, 282 ГПК України є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень, оскільки названими судами зазначено доводи, на які посилається Позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі, та мотиви їх відхилення.

Інші аргументи Позивача вже спростовано судами попередніх інстанцій. Водночас скаржник фактично вдається до заперечення обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями у повторному розгляді справи та переоцінки вже здійсненої названими судами оцінки доказів зі справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України). Тому пов'язані з наведеним аргументи Позивача не можуть бути прийняті Касаційним господарським судом. Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути й оцінити ті ж самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Поряд з тим Касаційний господарський суд бере до уваги та погоджується з відповідними аргументами, наведеними у відзиві на касаційну скаргу, як такими, що відповідають нормам матеріального і процесуального права та встановленими господарськими судами обставинам справи.

Згідно з положеннями статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень першої та апеляційної інстанцій - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а саме Закону та ГПК України.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2018 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 у справі № 922/4007/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов