У Х В А Л А

30 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/2589/17

Провадження № 12-198гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Рогач Л.І.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду касаційної скарги Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» (Dogus Insaat ve Ticaret A. S.) (далі - Товариство, скаржник) на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2017 року (судді Калатай Н. Ф. - головуючий, Сітайло Л. Г., Пашкіна С. А.) та рішення Господарського суду міста Києва від 17 травня 2017 року (суддя Головіна К. І.) у справі № 910/2589/17 за позовом Міністерства інфраструктури України до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та Товариства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БМК Планета-Міст» про стягнення 110000 доларів США та зобов'язання вчинити дії; та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» до Товариства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, Міністерство інфраструктури Українитретя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «БМК Планета-Міст» про стягнення 110000 доларів США, і

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17 травня 2017 року у справі №910/2589/17 відмовлено у задоволенні позову Міністерства інфраструктури України до Державного територіального-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та Товариства, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кабінету Міністрів України, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК Планета-Міст», про стягнення 110000,00 доларів США, зобов'язання вчинити певні дії. Відмовлено у задоволенні позову Державного територіального-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до Товариства, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «БМК Планета-Міст», про стягнення 110000,00 доларів США. Визнано недійсним пункт 13.2 договору підряду на виконання будівельних робіт № ПЗ/ДН-6-0415 від 14 листопада 2014 року, укладеного між Товариством та Державним територіального-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2017 року рішення Господарського суду міста Києва від 17 травня 2017 року у справі №910/2589/17 залишено без змін.

У грудні 2017 року Товариство звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 17 травня 2017 року, в якій просить вказані рішення скасувати в частині визнання недійсним пункту 13.2 договору підряду на виконання будівельних робіт №ПЗ/ДН - 6-0415 від 14 листопада 2004 року та прийняти постанову, якою відмовити у визнанні недійсним вказаного пункту договору.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким чинний Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) викладено в новій редакції. За змістом розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції цього Закону зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 17 травня 2017 року у справі № 910/2589/17 та встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

10 липня 2018 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання Державного територіального-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, в якому заявник посилається на те, що визнання недійсним арбітражного застереження, передбаченого пунктом 13.2 договору підряду, не суперечить ані Законам України, ані нормам міжнародного права, тому встановлення законності такого рішення суду має важливе значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2018 року клопотання Державного територіального-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» задоволено, справу разом із касаційною скаргою Товариства на вищевказані судові рішення передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотивуючи ухвалу, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що питання дійсності арбітражного застереження, передбаченого пунктом 13.2. договору підряду, розглядалося також у справі № 761/22804/15-ц щодо визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 6 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ. У справі № 761/22804/15-ц видано виконавчий лист про примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду про стягнення заборгованості з ДТГО «Південно-західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» (ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року).

Натомість у справі № 910/2589/17 суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через річку Дніпро у місті Києві було зумовлене необхідністю реалізації комплексу взаємопов'язаних публічних інтересів у транспортній сфері, визначених на основі усвідомлення конкретних життєво важливих потреб людини і громадянина, суспільства і держави, задоволення яких сприяє зміцненню національної безпеки і сталому розвиткові України, а відтак таке будівництво є однією з державних потреб як на момент укладення Договору підряду, так і на момент вирішення цього спору; відтак, спір у цій справі укладено на виконання державного замовлення.

Крім того, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що 14 листопада 2004 року був укладений договір на будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через річку Дніпро у місті Києві, предметом якого не було державне замовлення, а була державна закупівля, оскільки Законом України «Про залучення кредитних ресурсів для фінансування проектування і будівництва залізнично-автомобільного мостового переходу через річку Дніпро в місті Києві» від 4 червня 2004 року № 1752-ІV було передбачено надання державної гарантії на суму, еквівалентну 700 млн. доларів США, для залучення коштів інвесторів для проектування і будівництва залізнично-автомобільного мостового переходу через річку Дніпро в місті Києві на залізничній дільниці Київ-Московський - Дарниця. У пункті 4.1 Договору підряду зазначено, що гарантією фінансування робіт по цьому договору є кошти, отримані під гарантії Кабінету Міністрів України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2004 року. З викладеного вбачається, що Державні гарантії надавались не переможцю тендеру, а інвестору, в якого Держава планувала на той час отримати кредитні кошти, а відтак, за відсутності третьої сторони угоди від 14 листопада 2004 року, яка б виступала гарантом обов'язків будь-кого з них при його підписанні, вказаний договір не є таким, що укладений за державним замовленням, що дозволяє і надає право сторонам звертатись до іноземного арбітражного суду для вирішення вказаного спору та не вказує на вирішення спору між сторонами виключно судами України.

Відтак Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що справа містить виключну правову проблему щодо додержання відповідності укладеного договору публічному порядку та законодавству України, яка потребує визначення для розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Однак Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для передачі справи на розгляд згідно з частиною п'ятою статті 302 ГПК України з огляду на таке.

Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п'ятої статті 302 ГПК України, передбачає наявність виключної правової проблеми, яку містить справа, і вирішення такої проблеми необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Лише за наявності таких умов справа може бути передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно із частиною першою статті 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

Дотримання принципу правової визначеності ЄСПЛ пов'язує із забезпеченням єдності судової практики. Однак він не наполягає на її незмінності, оскільки неспроможність забезпечити динамічний та еволюційний підхід у тлумаченні може призвести до ризику створення перепон під час проведення реформ або запровадження покращень. Разом з тим наявність глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх усе ж таки призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

При визначенні того, чи наявність протилежних судових рішень у подібних справах суперечить принципу правової визначеності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховується: 1) чи наявні «глибокі та довгострокові розходження» у відповідній судовій практиці національних судів; 2) чи передбачає національне законодавство механізми подолання таких розбіжностей та 3) чи були такі механізми запровадження і, якщо так, то чи були вони ефективні.

Разом з тим, в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не викладено правову проблему, яку містить ця справа саме у правозастосуванні норм права, не обґрунтовано, в чому вбачається складність застосування відповідних положень законодавства чи норм міжнародного права у зазначеній правовій ситуації, невизначеність поставлених судом правових питань на нормативному рівні, неможливість подолання проблеми існуючими процесуальними механізмами.

Судом касаційної інстанції у господарських справах відповідно до статті 286 ГПК України є Верховний Суд, у складі якого, за змістом статей 36, 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, діє, зокрема, Касаційний господарський суд. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Питання щодо правильності застосування норм матеріального та процесуального права щодо визнання недійсним арбітражного застереження у договорі підряду вирішується касаційним судом під час розгляду касаційної скарги відповідно до його повноважень.

Таким чином, на розгляд Великої Палати Верховного Суду у цій справі передані питання, які можуть бути вирішені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду як належним судом.

Відповідно до частини шостої статті 303 ГПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала.

Керуючись статтею 303 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А :

Справу № 910/2589/17 за позовом Міністерства інфраструктури України до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та Товариства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БМК Планета-Міст» про стягнення 110000 доларів США та зобов'язання вчинити дії; та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» до Товариства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, Міністерство інфраструктури Українитретя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БМК Планета-Міст» про стягнення 110000 доларів США, із касаційною скаргою Акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 листопада 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 17 травня 2017 року у справі № 910/2589/17 Господарського суду міста Києва повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л. І. Рогач
Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв
С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. С. Ткачук
О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко О. Г. Яновська