ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" серпня 2018 р. Cправа № 902/295/18

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУ-ЦЕНТР» (вул. Михайлівська площа, 1, оф. 506, м. Одеса, 65005)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Південна Пальміра» (вул. 600-річчя, буд. 17Г, м. Вінниця, 21021)

про стягнення 172022,90 грн

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БАУ-ЦЕНРТ» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Південна Пальміра» заборгованості в розмірі 172 022,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором субпідряду № 08/09-3 від 08.09.2014р в частині проведення розрахунків за виконані роботи.

Ухвалою суду від 26.06.2018р за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/295/18 з призначенням до розгляду в порядку спрощеного провадження, відповідно до глави 10 Господарського-процесуального кодексу України. Розгляд справи по суті призначено на 13.07.2018р.

Ухвалою суду від 13.07.2018р судове засідання відкладено на 27.07.2018р. з підстав неявки учасників справи та невиконання сторонами вимог ували суду в частині надання доказів та пояснень.

На визначену судом дату представник позивача не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. При цьому суд зважає, що позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення за № 6559 від 01.08.2018р.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався, визначених ухвалами суду не подав. Ухвали суду, направлені на адресу відповідача, повернуті до суду відділенням поштового зв'язку з написом наступного змісту: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

При цьому суд зважає на положення ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 27.08.2018 р. прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

08 вересня 2014 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Південна Пальміра» (Відповідач, за договором Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАУ-ЦЕНРТ» (Позивач, за договором Підрядник) укладено договір субпідряду № 08/09-3. (надалі Договір)

Згідно з предметом Договору Замовник являється підрядником за договором підряду на виконання комплексу будівельних робіт по будівництву «Автозаправного комплексу з АЗС, пунктом сервісного обслуговування водіїв, пасажирів, з кафе, автомийкою, автосалоном та офісними приміщеннями» за адресою: м. Одеса, вул. Черноморського козацтва, 159.

Підрядник зобов'язується в обумовлений Договором строк виконати та передати Замовнику роботи по ремонтно-будівельним роботам (надалі по тексту роботи) на об'єкті Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх у відповідності до кошторисної документації на умовах даного Договору. (п. 1.2. Договору)

Роботи вказані в п. 1.2. даного Договору, виконуються Підрядником у відповідності до договірної ціни (Додаток №1), в якому вказані об'єми та види робіт, а також асортимент і кількість матеріалів, необхідних для виконання Підрядником робіт у відповідності з проектно-кошторисної документації і даним Договором. (1.4. Договору)

Відповідно до п.п 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. Договору Підрядник зобов'язується приступити до виконання робіт, передбачених п. 1.1. даного Договору 11 вересня 2014 року; виконати своїми силами і за власні кошти, якісно та у установлений строк роботи у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації та здати виконані роботи Замовнику в строк до 17 листопада 2014 року; виконати роботи по даному Договору з дотриманням будівельних норм, вимог, стандартів та правил, діючих в Україні.

Відповідно до п.п. 2.3.1. - 2.3.6. Договору Замовник зобов'язується: надати Підряднику будівельну площадку до 11 вересня 2014р; оформити та передати Підряднику проектну документацію (копії) і дозвільні документи (копії), необхідні для виконання робіт. При виявленні недоліків у проектній документації Підрядник зобов'язаний невідкладно повідомити про це Замовника; забезпечити доступ на об'єкт робітників і техніки Підрядника.

Строк виконання робіт становить 100 робочих днів з дати підписання Договору. Прийом-передачі виконаних робіт оформляється Актами виконаних підрядних робіт (по формі КБ-2в) і Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (по формі КБ-3), підписаних обома сторонами.. Замовник зобов'язаний прийняти роботи виконані Підрядником не пізніше 3 (трьох) календарних днів від дати отримання від Підрядника Акту приймання виконаних підрядних робіт (по формі КБ-2в і КБ-3). (п.п. 4.1.-4.3. Договору)

Додатковою угодою № 1 від 09.09.2014р до Договору сторони встановили строк виконання робіт у 70 днів з дати підписання Договору.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. (п. 9.5. Договору)

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання по сплаті за виконані роботи повністю не здійснив, в зв'язку з чим виник борг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з п. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно з п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Відповідно до 3.1. Договору загальна сума даного Договору відповідно до договірної ціни (Додаток № 1) становить 286031,20 грн, в тому числі ПДВ 47671,87 грн., і є динамічною.

Аванс становить 42 904,68 грн., в тому числі ПДВ 7150,78 грн., і перераховується на поточний рахунок Підрядника на протязі 3 (трьох) днів з дати підписання даного Договору, і початку виконання робіт. (п. 3.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем здійснено перерахування позивачу авансу в загальному розмірі 42 904,68 грн. (а.с. 44)

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з п. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Матеріали справи свідчать, що позивачем виконано роботи на загальну суму 264 928,58 грн., а саме підписані та скріплені печатками обох сторін наступні акти:

- акт приймання - передачі будівельних робіт № 1 від 30.12.2014р за грудень 2014 року на суму 14 818,80 грн. форми № КБ-2в;

- акт приймання - передачі будівельних робіт № 2 від 30.12.2014р за грудень 2014 року на суму 15 604,78 грн. форми № КБ-2в;

- акт приймання - передачі будівельних робіт № 3 від 31.08.2015р за серпень 2015 року на суму 67 389,42 грн. форми № КБ-2в;

- акт приймання - передачі будівельних робіт № 4 від 31.08.2015р за серпень 2015 року на суму 167 115,58 грн. форми № КБ-2в. (а.с. 19-22, 25-29, 31-34, 36-43)

Суд зважає, що будь-яких зауважень до строків та якості виконаних робіт матеріали справи не містять, і відповідачем не надано.

Відповідно до п. 3.3. Договору подальший розрахунок, за мінусом сплаченого авансу, в розмірі 97% від договірної ціни здійснюється Замовником після закінчення всіх робіт, на підставі Актів приймання виконаних підрядних робіт (по формі КБ-2в) і відповідно до Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (по формі КБ-3), на протязі 5 (п'яти) банківських днів після підписання Актів при умові, що роботи виконані належним чином. 3% від загальної вартості робіт Замовник сплачує Підряднику після 120 (ста двадцяти) днів з моменту підписання останнього Акту виконаних робіт (КВ-2в). (п. 3.3. Договору).

Як свідчать матеріали справи, відповідачем проведено частковий розрахунок за виконані позивачем роботи, в розмірі 50 000,00 грн. (а.с. 45)

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням встановлених судом обставин справи та виходячи з положень наведених норм, відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті виконаних робіт не виконав в повному обсязі, а відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 172 023,90 грн. При цьому позивачем заявлено до стягнення 172 022,90 грн. боргу, що є його правом, і позов судом розглядається в межах ціни, визначеної позивачем.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором субпідряду в розмірі 172 022,90 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 580,90 грн. покладаються на відповідача.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів.

Отже, відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 2 580,90 грн.

Як встановлено судом, згідно квитанції № ПН2115 від 08.06.2018р, за подання до суду цієї позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 655,33 грн. Таким чином, судовий збір в розмірі 74,73 грн. є зайво сплаченим.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Південна Пальміра» (вул. 600-річчя, буд. 17, м. Вінниця, 21021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУ-ЦЕНТР» (вул. Михайлівська площа, буд.1, офіс 506, м. Одеса, 65005, ) 172 022 (сто сімдесят дві тисячі двадцять дві) грн. 90 коп. - боргу та 2 580 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят) грн. 34 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено та підписано 03 вересня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Михайлівська площа, 1, оф. 506, м. Одеса, 65005)

3 - відповідачу (вул. 600-річчя, буд. 17Г, м. Вінниця, 21021)