РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2018Справа № 910/7414/18

За позовомКомунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
про стягнення 8665,08 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаБоднарюк М.П.
від відповідачаМандрикін Я.В.
від третьої особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» 8665,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.12.2016 на Південному мостовому переході в місті Києві, було пошкоджено колесовідбійну огорожу мосту, який знаходиться на балансі позивача на праві господарського відання. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1, водієм якого скоєно ДТП, на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0433694, позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків, завданих внаслідок пошкодження даного майна, покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7414/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.07.2018.

У судовому засіданні 05.07.2018 оголошувалась перерва до 07.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 розгляд справи було відкладено на 20.08.2018.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечує. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що у матеріалах справи відсутнє будь-яке документальне підтвердження факту пошкодження колесовідбійної огорожі мосту, площі та характеру пошкоджень, а також відсутнє документальне підтвердження розміру завданих збитків.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалася.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.07.2016 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №НОМЕР_3, відповідно до умов якого страховиком у період з 19.07.2016 по 18.07.2017 було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1.

29.12.2016 в місті Києві на Південному мосту сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва встановлено, що 29.12.2016 о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo, державний номер НОМЕР_2.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як свідчать матеріали справи та визнається сторонами, станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1, водієм якого скоєно ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в результаті ДТП було пошкоджено колесовідбійну огорожу мосту, який знаходиться на балансі підприємства «Київавтошляхміст» на праві господарського відання, у зв'язку з чим позивачем були проведені роботи по заміні пошкодженої колесовідбійної огорожі, загальна вартість яких склала 6868,80 грн.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що керуючись вимогами ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди - вимоги до експлуатаційного стану», з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, інженером виробничого відділу підприємства «Київавтошляхміст» за допомогою програмного забезпечення АВК-5 було складено зведений кошторисний розрахунок вартості відновлювального ремонту колесовідбійної огорожі. Відповідно до кошторисного розрахунку, вартість заміни пошкодженої колесовідбійної огорожі склала 6869,00 грн, а згідно акту приймання виконаних будівельних робіт №12-1 від 03.01.2017 фактична вартість робіт склала 6868,80 грн.

Листом від 06.04.2017 вих. №053/282/01-11/463 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити страхове відшкодування на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №НОМЕР_3 у розмірі 6868,80 грн.

Однак, у задоволенні заяви про виплату відшкодування страховою компанією було відмовлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Власниками транспортних засобів в даному випадку вважаються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, суд відзначає, що позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено, що пошкодження колесовідбійної огорожі мосту, ремонті роботи по відновленні якої здійснено згідно акту приймання виконаних будівельних робіт №12-1 від 03.01.2017, мала місце саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.12.2016 за участю автомобіля ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1.

У постанові Голосіївського районного суду м.Києва від 28.02.2017 у справі №752/1437/17 встановлено лише факт пошкодження транспортних засобів, проте жодних застережень про пошкодження внаслідок ДТП дорожніх споруд у постанові не зазначено.

Так само, на схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.12.2016 на Південному мосту в м.Києві за участю автомобіля, забезпеченого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС», зафіксовано пошкодження виключно двох транспортних засобів та не міститься інформації про пошкодження колесовідбійної огорожі мосту. Натомість, позначено обидва автомобіля, які знаходяться на відстані від такої огорожі.

Твердження позивача про те, що йому завдано збитків саме внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ґрунтуються виключно на поясненнях одного з учасників дорожньо-транспортної пригоди (ОСОБА_5), в яких зазначено, що після удару автомобіль розвернуло в відбійник. Проте, такі пояснення не є допустимим доказом вини водія транспортного засобу ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1, у пошкодженні майна, що знаходиться на балансі позивача.

Матеріали справи не містять документів, в яких би було зазначено місцезнаходження пошкодженої частини дорожньої споруди (колесовідбійної стрічки), про яку зазначає позивач, на ділянці мосту, а також інформації про характер завданих пошкоджень.

Таким чином, позивачем не доведено вини водія транспортного засобу ЗАЗ, державний номер НОМЕР_1, у пошкодженні колесовідбійної огорожі на Південному мостовому переході в місті Києві (роботи по відновленню якої здійснювалися згідно акту приймання виконаних будівельних робіт №12-1 від 03.01.2017), і відповідно, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою водія даного транспортного засобу та понесенням позивачем витрат на усунення пошкоджень відповідної частини дорожньої споруди. Як наслідок, підстави для стягнення з відповідача (як страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №НОМЕР_3) страхового відшкодування у сумі 8665,08 грн відсутні.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 8665,08 грн є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено:28.08.2018.

Суддя Ю.М. Смирнова