ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.09.2018 м.Харків Справа № 905/471/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СИГМА КАПІТАЛ, м.Запоріжжя

до відповідача: ОСОБА_2 акціонерного товариства ЕНЕРГОМАШСПЕЦСТАЛЬ, м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення суми основного боргу в розмірі 906694,93грн., пені в розмірі 83689,09грн., 3% річних у сумі 8570,00грн., інфляційних втрат в розмірі 31168,83грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, за довіреностями

від відповідача: не зявився

Суть справи:

Позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СИГМА КАПІТАЛ, м.Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область про стягнення суми основного боргу в розмірі 906694,93грн., пені в розмірі 83689,09грн., 3% річних у сумі 8570,00грн., інфляційних втрат в розмірі 31168,83грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору відступлення права вимоги №02-17 від 02.02.17р., від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Востокмет» (кредитор) до позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СИГМА КАПІТАЛ (новий кредитор) перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, за договором поставки №15/442 від 15.04.14р. на суму 2156694,93грн. (п.1.2. договору відступлення права вимоги).

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/471/18.

Ухвалою господарського суду від 12.03.18р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/471/18; дану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 03.04.18р.

27.03.18р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також застосувати терміни позовної давності в частині стягнення пені за прострочення оплати поставленої продукції, передбачені ст.258 ЦК України.

Також, 27.03.18р. позивачем супровідним листом №502 від 21.03.18р. до суду надані для огляду оригінали документів, копії яких були додані до позовної заяви.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 27.03.18р. у звязку з перебуванням судді Левшиної Я.О. у відпустці справа №905/471/18 передана на повторний автоматичний розподіл справ.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу, справу №905/471/18 передано на розгляд судді Лейбі М.О.

27.03.18р. до господарського суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СИГМА КАПІТАЛ, м.Запоріжжя про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №02-17 від 02.02.17р.

Ухвалою господарського суду від 30.03.18р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область залишено без руху, та позивачеві за зустрічним позовом надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 16.04.18р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область повернуто заявнику.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.04.18р., у звязку з надходженням апеляційної скарги ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 16.04.18р., провадження у справі №905/471/18 зупинено.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.05.18р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 16.04.18р. повернуто заявникові.

Ухвалою Верховного Суду від 21.06.18р. касаційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь, м.Краматорськ, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 16.04.18р. у справі №905/471/18 повернуто.

09.07.18р. матеріали справи №905/471/18 надійшли до господарського суду Донецької області.

Ухвалою суду від 19.07.18р. поновлено провадження у справі №905/471/18 та підготовче засідання призначено на 21.08.18р.

20.08.18р. до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 21.08.18 за результатами підготовчого засідання відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відкладення підготовчого засідання, закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено на 11.09.18р.

07.09.18р. до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Розглянувши заяву відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.

У поданій заяві представник відповідача посилається на неможливість прибуття представника в дане судове засідання та просить суд відкласти судове засідання.

Суд зазначає, що у відповідних випадках неможливості явки в судове/підготовче засідання представника учасника справи (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні тощо) такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно ст.ст.56, 60, 61 ГПК України з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст.74-78 ГПК України).

У судове засідання 11.09.18р. зявились представники позивача, які наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене, суд вирішує спір по суті за наявними матеріалами на підставі ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

15.04.14р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Востокмет» (постачальник) та відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець) укладений договір поставки №15/442, за умови якого постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає та сплачує товар, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна сума, виробник якого визначена сторонами в специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору (п.1.1. договору).

До матеріалів справи додані специфікації до договору, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, що підтверджують погодження та поставку товару ТОВ «Науково-виробнича фірма «Востокмет» на користь ПАТ «Енергомашспецсталь», та довіреності на отримання зазначеної продукції.

Порядок розрахунків за договором сторонами погоджено у розділі 9 договору, згідно з п.9.3 якого, покупець здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, вказаного у специфікації, від дня отримання оригіналів рахунка на оплату та сертифіката якості, якщо інше не передбачено специфікацією.

Свої зобовязання по оплаті поставленої продукції ПАТ «Енергомашспецсталь» на умовах встановлених договором та у погоджені специфікаціями строки виконані не були.

02.02.17р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Востокмет» (кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СИГМА КАПІТАЛ (новий кредитор) укладений договір відступлення права вимоги №02-17, за умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь за договором поставки №15/442 від 15.04.14р. на суму 2156694,93грн. (п.1.2. договору відступлення права вимоги).

Право вимоги передається безоплатно та будь-якої винагороди кредитору новим кредитором не виплачується (п.1.3. договору).

Відповідно до п.1.4. договору відступлення права вимоги, за даним договором право вимоги кредитора переходить до нового кредитора в повному обсязі та на тих же умовах, які існували до моменту виникнення права. Зокрема, до нового кредитора переходять право вимоги виконання зобовязань, права, які забезпечують виконання зобовязання, а також інші повязані з вимогою права, які виникли з договору поставки та діючого законодавства.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п.3.1. договору).

Договір підписано керівниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Матеріали справи містять докази письмової згоди відповідача (лист №17/219-359 від 21.02.17р.) на укладення договору про відступлення права вимоги, обов'язковість якої передбачена в п.14.4 договору поставки.

Суд дійшов висновку про відповідність договору про відступлення права вимоги положенням ч.1 ст.516 ЦК України.

В силу положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Після укладання договору відступлення права вимоги №02-17 від 02.02.17р. відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості перед новим кредитором - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СИГМА КАПІТАЛ в сумі 1250000,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №4571 від 09.03.17р., №4552 від 07.03.17р., №322 від 03.05.17р., №6141 від 03.05.17р., №10194 від 07.11.17р.

Несплаченою залишилась заборгованість у сумі 906694,93грн.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СИГМА КАПІТАЛ, як новий кредитор за договором поставки, просить суд стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства Енергомашспецсталь заборгованість за договором поставки №15/442 від 15.04.14р. у сумі 906694,93грн., а також нараховані за несвоєчасне погашення заборгованості пеню в суму 83689,09грн., 3% річних в сумі 8570,00грн., інфляційні нарахування в сумі 31168,83грн.

Договір №02-17 від 02.02.17р. відступлення права вимоги за договором поставки №15/442 від 15.04.14р., на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору поставки №15/442 від 15.04.14р. та договору №02-17 від 02.02.17р. відступлення права вимоги за вказаним договором поставки між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України у разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару. Договір є обов'язковим для виконання сторонами в силу положень ст.629 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень п.9.3 договору поставки №15/442 від 15.04.14р. та специфікацій до нього строк виконання зобов'язань щодо оплати товару переданого згідно видаткових накладних наявних у матеріалах справи, станом на час вирішення спору є таким, що настав.

Враховуючи, отримання письмової згоди ПАТ «Енергомашспецсталь» на укладання договору про відступлення права вимоги, та беручи до уваги факт наявності заборгованості ПАТ «Енергомашспецсталь» за договором поставки №15/442 від 15.04.14р. в сумі 906694,93грн., що останнім не спростовано, а також відсутність в матеріалах справи жодних доказів повного виконання зобовязання по сплаті боргу за договором поставки, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 906694,93грн.

Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог, викладених у відзиві, стосовно на ненадання первісним кредитором за договором поставки всіх товаросупровідних документів, визначених п.6.1. договору поставки, суд зазначає наступне:

Виставлення рахунків за змістом означених положень договору не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України.

Крім того, за своєю природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.09.2009р. у справі №3-3902к09, від 29.09.2009р. у справі №37/405, а також у постанові Верховного Суду від №910/9472 від 23.01.18р., в яких суд зазначив, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати певні кошти та ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити за надані послуги.

Відповідно до ст.662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище за умовами п.6.1. договору товаросупровідні документи повинні надаватись покупцю одночасно з продукцією.

Відповідно до п.п.8.1., 8.2. договору приймання продукції по кількості та якості здійснюється згідно з вимогами Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965р. №П-6 зі змінами та доповненнями та Інструкції, затвердженої постановою Держарбітражу від 25.04.1966р. №П-7 зі змінами та доповненнями, в частині, що не суперечить умовам даного договору.

Згідно з п.12 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» від 15.06.1965р. №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, упакувальним ярликам та інш.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Згідно з п.14 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» від 25.04.1966р. №П-7 приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення по якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Тобто, відсутність передачі товаросупровідної документації має оформлюватися відповідним актом.

Докази того, що при підписанні спірних видаткових накладних відповідач не отримав ані рахунки-фактуру, ані інші товаросупровідні документи в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідач від поставленого товару не відмовився, при отриманні товару відповідачем жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов'язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності не подавалось.

Доказів направлення на адресу постачальника повідомлення відповідно до п.8.3. договору суду також не надано.

Тобто, товар був поставлений постачальником та прийнятий належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків та відсутності необхідних товаросупровідних документів, а отже у відповідача відсутні підстави для затримання оплати за поставлений товар.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення позивачу товару, складання акту щодо ненадання позивачем разом з товаром товаросупровідної документації, а приймання відповідачем товару підтверджується підписами та штампами відповідача у відповідних накладних та ним не оспорюється, суд дійшов висновку, що постачальник свої зобов'язання щодо поставки товару за договором №15/442 від 15.04.14р. виконав належним чином, а відтак відповідач не звільняється від обовязку сплатити вартість отриманого товару.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно п.10.6. договору поставки сторони визначили, що у разі несвоєчасної оплати поставленої продукції покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочки, а за прострочку оплати понад 10 календарних днів покупець оплачує постачальнику штраф у розмірі 7% від суми поставленого товару.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, просить суд застосувати термін позовної давності в частині стягнення пені за прострочення оплати поставленої продукції, передбачені ст.258 ЦК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, звернувшись до суду з позовом до відповідача 06.03.18р., позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені, оскільки, навіть за останньою видатковою накладною від 29.09.16р. (строк оплат 10 календарних днів) прострочення почалося з 11.10.16р. і, відповідно, з цього ж дня почався перебіг позовної давності для стягнення пені. Позовну заяву, згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті, позивач направив до суду 06.03.18р., тому суд застосовує позовну давність до вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 83689,09грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 83689,09грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобовязань з оплати поставленого товару, позивачем з посиланням на приписи ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення 3% річних за період з 08.11.17р. по 03.03.18р. в розмірі 8570,00грн. та інфляційні втрати за період з листопада 2017 року по січень 2018 року в розмірі 31168,83грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що розмір таких нарахувань складає 8644,64грн., тоді як позивачем заявлено 8570,00грн.

Враховуючи, що суд не може виходити за межі позовних вимог, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 8570,00грн.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.13р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Судом перевірено розрахунок інфляційних нарахувань та встановлено, що інфляційні нарахування за повні місяці з листопада 2017р. по січень 2018р. складають 31168,83грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 31168,83грн., підлягають задоволенню.

Перевірка розрахунку 3% річних, інфляційних нарахувань судом здійснено за допомогою програмного забезпечення Ліга Закон.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково в сумі 946433,76грн. з яких: 906694,93грн. основний борг; 8570,00грн. 3% річних; 31168,83грн. інфляційні втрати.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «СИГМА КАПІТАЛ», м.Запоріжжя до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ, Донецька область про стягнення грошових коштів у сумі 1030122,85грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (м.Краматорськ, Донецька область, 84306; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «СИГМА КАПІТАЛ» (м.Запоріжжя, вул. Сєдова, 8, 69035; ) суму основного боргу в розмірі 906694,93грн., 3% річних в розмірі 8570,00грн., інфляційні нарахування в сумі 31168,83грн., та судовий збір у сумі 14196,50грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 11.09.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2018р.

Суддя М.О. Лейба