ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1545/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Семенова О.Є.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків
до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків
про внесення змін до договору
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 01.01-14/7656-17 від 29.12.2017;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 01-16/3395 від 27.06.2018; ОСОБА_3, довіреність №01-16/3380 від 27.06.2018; ОСОБА_4, довіреність № 01-16/3399 від 27.06.2018

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" (відповідач) про внесення змін до договору постачання електричної енергії від 03.01.2008 №1.01 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору у редакції зазначеній у позовній заяві, а саме:

ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору постачання електричної

енергії №1.01 від 03.01.2018

м. Харків "___"_______201__р.

Акціонерна компанія «Харківобленерго», в подальшому іменується Постачальник, в особі ________________________________, який діє на підставі_______________________, з одного боку, та Комунальне підприємство "Харківводоканал", в подальшому іменується Споживач, в особі Генерального директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, з іншого боку, а разом пойменовані Сторони, на підставі п. 2.1. Договору, уклали цю Додаткову угоду про наступне:

1. З Додатку № 3.1. до Договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» виключити стовпчик «Клас напруги» та викласти Додаток № 3.1. до Договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» у новій редакції.

2. Пункт 1 Додатку № 2 до Договору «Порядок розрахунків» доповнити реченням наступного змісту: «Всі розрахунки за спожиту електричну енергію відбуваються за 1 класом напруги Споживача незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією у відповідності до підпункту 4 пункту 3.1. Постанови НКРЕ від 13.08.1998 № 1052 з доповненням згідно з постановою НКРЕ від 30.06.2011 № 1110».

3. Всі інші умови вищезазначеного Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і Сторони підтверджують їх обовязковість для себе.

4. Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її Сторонами та скріплення її печатками Сторін та є невідємною частиною Договору.

5. Цю Додаткову угоду складено українською мовою на 1 аркуші, у двох автентичних примірниках - по одному для кожної із Сторін.

6. До цієї Додаткової угоди додається:

Додаток № 3.1. до Договору (у новій редакції) - 11 шт. на 40 арк.

7. Місцезнаходження, банківські реквізити та підписи сторін:

ПостачальникСпоживач
Юрид. адресам. Харків, вул. Плеханівська, 149Юрид. адреса61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2

Телефон Телефон
Факс Факс
Рахунок із спец, режимом використання07Пот. рахунокНОМЕР_1
Назва банкуФілія AT «Ощадбанк»Назва банкуПАТ «Мегабанк»
МФО351823МФО351629
Пот. рахунокНОМЕР_2ІПН9

Позовні вимоги позивач обґрунтовує, зокрема посилаючись на те, що договір постачання електричної енергії від 03.01.2008 №1.01 на даний час не відповідає вимогам "Порядку визначення класів споживачів", що є безумовною підставою для приведення положень Договору у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки КП "Харківводоканал" відповідає всім критеріям, наявність яких відповідно до підпункту 4 пункту 3.1 Порядку є підставою для віднесення позивача до Споживачів І класу, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією, натомість в Додатку № 3.1 до вказаного Договору "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовується при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", сторонами на момент його підписання та Додаткових угод від 01.10.2011, від 01.11.2011, від 14.02.2012 та від 29.02.2012, було визначено ІІ клас напруги для кожної точки приєднання КП "Харківводоканал", що використовується АК "Харківобленерго" як підстава для розрахунку вартості електричної енергії за тарифом для ІІ класу споживача. Позовні вимоги вмотивовано нормами ст. 188, ч. 6 ст. 276 ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 червня 2018 року залишено позовну заяву Акціонерної компанії "Харківобленерго" без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду Харківської області попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

19.06.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. №17753), до якої позивачем додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1545/18. Зазначено, що справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17 липня 2018 р. о 12:00 год.

10.07.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №19921), який судом приєднано до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову, зокрема посилаючись на те, що позивачем не доведено наявності одночасно умов, за яких згідно ст. 652 Цивільного кодексу України договір може бути змінений за рішенням суду. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність умов, за яких позивача може бути віднесено до 1 класу напруги в розумінні п.п. 4 п.3.1. "Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги", затвердженого Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 № 1052 (із змінами та доповненнями внесеними Постановою від 30.06.2011 № 1110). Відповідач також вказує, що проведений відповідачем, як постачальником, аналіз електроспоживання електричної енергії КП "Харківводоканал", як споживачем, за договорами № 4 та № 1.01 у сукупності, з урахуванням внесених до них змін, за вказані періоди (2008-2017) свідчать про зменшення обсягу річного споживання електричної енергії КП "Харківводоканал" по договорами № 4 та № 1.01 порівняно з 2008 роком. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено яким чином проведення реорганізації обох підприємств шляхом приєднання один до одного та прийняття майна у господарське відання майна підтверджують введення ним нових виробничих потужностей, місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва.

Наведені обставини, на думку відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" 07.06.2018 АК "Харківобленерго" проведено державну реєстрацію змін до Статуту стосовно зміни назви на Акціонерне товариство "Харківобленерго", отже відповідачем у даній справі є Акціонерне товариство "Харківобленерго".

Розглянувши заяву відповідача про зміну найменування відповідача, суд зазначає наступне.

У п.1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам роз'яснено, що господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Зі статуту Акціонерного товариства "Харківобленерго", затвердженого 30 травня 2018 року позачерговими Загальними зборами АК "Харківобленерго", вбачається, що Акціонерне товариство "Харківобленерго" є правонаступником усіх прав та обов'язків Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Харківобленерго" та зазначені зміни були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.06.2018 за №1000465.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем у даній справі є Акціонерне товариство "Харківобленерго".

Також, 16.07.2018 до суду від відповідача надійшло клопотання (вх. №20474), в якому останній просив суд зупинити провадження у справі №922/1545/18 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №922/4199/17.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що в провадженні господарського суду знаходиться справа № 922/4199/17 за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до Акціонерної компанії "Харківобленерго" про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії Комунальним підприємством "Харківводоканал" за договором про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008 р., шляхом застосування тарифів для І класу напруги, а тому рішенням господарського суду по справі № 922/4199/17 будуть встановлені факти, які матимуть преюдиціальне та вирішальне значення для правильного винесення рішення по справі № 922/1545/18, а саме буде встановлено чи відноситься позивач до споживачів 1 класу напруги в розумінні п.п. 4 п.3.1. Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 13.08.1998 № 1052.

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 17 липня 2018 року про встановлення позивачу строку для подання відповіді на відзив відповідача до 25.07.2018 та відкладення підготовчого засідання на 01.08.2018 о 10:00 год.

18.07.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №20849), яка судом приєднана до матеріалів справи.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів та аргументів відповідача, викладених у його відзиві, зокрема посилаючись на те, що у п.2.1. другого Розділу "Зобов'язання сторін" Договору сторони визначили та передбачили, що під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, що ним не обумовлені, сторони зобов'язались керуватися чинним законодавством України до внесення до договору відповідних змін, а тому вважає, що після того як набрав чинності нормативно-правовий акт, норми якого інакше регулюють умови цього Договору, сторони зобов'язуються керуватися цим нормативно-правовим актом та внести відповідні зміни до цього договору. Також, позивач вважає, що відповідачем не вірно проведений аналіз споживання електричної енергії позивачем.

24.07.2018 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №21403), які приєднані судом до матеріалів справи.

У своїх запереченнях відповідач знов таки наголошує, що позивачем не доведено наявності всіх необхідних умов, стосовно того, що він відноситься до споживачів 1 класу напруги.

25.07.2018 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №21535), які приєднані судом до матеріалів справи.

У наданих до суду запереченнях проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, позивач заперечує проти зупинення провадження у справі, зокрема посилаючись на те, що жодних обставин які б перешкоджали встановленню обставин даної справи не існує, а відповідач, при цьому, взагалі не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно в процесуальних межах цієї справи. Більш того, не існує жодних перепон для призначення судової експертизи та здійснення інших передбачених законом процесуальних заходів для встановлення та оцінення обставин даної справи.

01.08.2018 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта (вх. №22206), яке задоволено судом та висновок експерта приєднано судом до матеріалів справи, про що в судовому засіданні 01.08.2018 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 01.08.2018.

В підготовчому судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 01 серпня 2018 року про відкладення підготовчого засідання на 20.08.2018 о 10:00 год.

14.08.2018 до суду від представника позивача надійшло клопотання (вх. №23455) про долучення до матеріалів справи документів зазначених у додатку, які він просив долучити до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 серпня 2018 року продовжено позивачу процесуальний строк на подання до суду доказів по справі до 20 серпня 2018 року та долучено надані докази до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерної компанії "Харківобленерго" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 922/4199/17.

Представники позивача у судовому засіданні 20.08.2018 підтримав позов та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

03 січня 2008 року між Акціонерним товариством "Харківобленерго" (відповідач, постачальник) та Комунальним підприємством "Виробничо-технологічне підприємство "Вода", приєднаним на підставі Рішення Харківської міської ради від 12.01.2011 №132/11 до Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод", перейменованого за рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 577/11 на Комунальне підприємство "Харківводоканал", (позивач, споживач) укладений Договір про постачання електричної енергії № 1.01 (далі - Договір № 1.01).

Споживач відповідно до п. 2.3.3. зобов'язався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

У п. 3 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору № 1.01 визначено, що розрахунки за електричну енергію, ПДВ на електричну енергію, потужність та інші платежі здійснюються виключно коштами за тарифами, діючими на початок розрахункового періоду, відповідно до тарифних груп кожної точки обліку та класу напруги.

У Додатку № 3.1 до Договору № 1.01 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", сторонами на момент його підписання, було визначено та узгоджено певний клас напруги (перший або другий) для кожної точки приєднання позивача.

Отже, на час укладання договору №1.01 - 07 січня 2008 сторонами було досягнуто згоди по всіх його умовам.

З метою приведення умов Договору у відповідність з обставинами, що істотно змінилися та у відповідність до вимог чинного законодавства в частині встановлення класу відповідача, позивач, у відповідності до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України, звернувся до АК "Харківобленерго" з листом пропозицією від 11.05.2018 № 01.01-14/2789-18 щодо внесення змін до Договору про постачання електричної енергії від 03.01.2008 №1.01 з відповідними, належним чином оформленими додатками.

Листом від 29.05.2018 № 46е-01/05-13879 АК "Харківобленерго" відхилило пропозицію про внесення змін до договору.

Звертаючись з позовом щодо змін умов Договору № 1.01, позивач в обґрунтування своїх вимог послався на ст. 188 Господарського кодексу України, якою регулюється порядок внесення змін до договорів. Позивач вважає, що зміна законодавчого регулювання договірних правовідносин є безумовною підставою приведення умов договору до вимог законодавства, шляхом внесення відповідних змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, з якими закон пов'язує можливість внесення змін до договору за рішенням суду, передбачені у статтях 651 та 652 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про суттєве порушення відповідачем умов Договору № 1.01. Умови цього договору також не містять обставин чи подій, при настанні яких у сторін виникає обов'язок вносити до нього зміни.

Посилання з цього приводу на п. 2.1. Договору №1.01 судом відхиляється, оскільки за буквальним змістом цього пункту під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що ним не обумовлені, сторони зобов'язались керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією, Правилами улаштування електроустановок, іншими нормативними документами. В разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього Договору, сторони зобов'язалися до внесення до Договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів.

Тобто вказаний пункт Договору № 1.01 не зобов'язує сторони при настанні зазначених обставин вносити зміни до договору. Відсутні такі обов'язки і в інших умовах Договору № 1.01.

Відповідно до 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивач не навів, не обґрунтував та не підтвердив належними доказами одночасну наявність умов, з якими закон пов'язує можливість змінення договору за рішенням суду.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики (далі - НКРЕ) від 13.08.1998 № 1052 затверджено Порядок визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги. Постановою НКРЕ від 30.06.2011 № 1110 пункт 3.1 Порядку було доповнено підпунктом 4, за умовами якого до 1 класу, зокрема, відносяться споживачі, які є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВтгод на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

На думку позивача він відповідає критеріям, зазначеним у підп. 4 п. 3.1 Порядку, що є підставою для внесення змін до Договору № 1.01 відповідно до умов, передбачених п. 2.1. Договору №1.01

З такими доводами позивача суд не погоджується з огляду на таке.

Для віднесення споживача до 1 класу необхідно довести наявність у нього всіх критеріїв, передбачених підп. 4 п. 3.1 Порядку, а саме:

- споживач має бути промисловим підприємством, що збільшив обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком, або ввів нові виробничі потужності після 2008 року;

- їх місячне споживання повинно складати понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва.

В обґрунтування своєї відповідності зазначеним критеріям позивач до матеріалів справи надав Висновок комісійного електротехнічного експертного дослідження № 15299/17137 (далі - Висновок), складений 19.07.2018 експертами ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_6 на замовлення КП "Харківводоканал" (арк.47-58, т.16), в якому експерти, зробивши певні дослідження, дійшли висновку, що:

- КП "Харківводоканал" (до перейменування - КПКГ "Харківкомуночиствод") з 31.12.2011 ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію на технологічні потреби виробництва послуг з централізованого постачання та водовідведення;

- у порівнянні з обсягом річного споживання електричної енергії за 2008 рік у кількості 65313209 кВт год, за 2017 рік КП "Харківводоканал" збільшило обсяг річного споживання електричної енергії більш ніж у тричі;

- КП "Харківводоканал" дійсно спожило електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії від 07.05.2004 р. №4 та від 03.01.2008 №1.01, в щомісячному обсязі понад 20 млн. кВт год. на технологічні потреби виробництва послуг з водопостачання та водовідведення, починаючи з січня по грудень 2017 р. включно.

Відповідно до ч.2. ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, при дослідженні обсягів спожитої Позивачем електричної енергії у 2008 та у 2017 роках (арк. 56, т.16), експертами здійснено порівняння обсягів спожитої електроенергії у 2008 році за договором про постачання електричної енергії від 07.05.2004 № 4 (далі - Договір № 4), укладеного між позивачем та відповідачем, що становить 65 313 209 кВт/год з обсягом електричної енергії, спожитої у 2017 році за двома договорами у сукупності (Договором № 1.01, внесення змін до якого є предметом розгляду у цій справі та знов таки Договору № 4), що становить 301 930 839 кВт/год.

При цьому, суд зауважує, що даних про обсяги спожитої позивачем у 2008 році електричної енергії за Договором № 1.01 Висновок не містить взагалі, а Договір № 4 не має ніякого відношення до цієї справи.

Тому суд критично ставиться до висновку експертів про збільшення позивачем обсягу річного споживання більш ніж у тричі порівняно з 2008 роком.

В обґрунтування введення нових виробничих потужностей КП "Харківвводоканал" після 2008 року експертами були досліджені Баланси Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" та Комунального підприємства "Виробничо-технічне підприємство "Вода" станом на 30.09.2011, 28.10.2011 та 31.12.2011 (арк. 55-56, т.16, арк.18-19 Висновку), на підставі яких експерти дійшли висновку, що Комунальне підприємство "Харківводоканал" (до перейменування - Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод") з 31.12.2011 ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а саме - для надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

З цього приводу суд вважає занеобхідне зазначити наступне.

Визначення "виробнича потужність" наведено у п. 4.33 розділу 4 Державного стандарту України ДСТУ 2960-94 "Організація промислового виробництва. Основні поняття. Терміни та визначення", відповідно до якого під виробничою потужністю розуміється розрахунковий максимально-можливий річний обсяг випуску підприємством, окремими його підрозділами за найповнішого використання виробничих і трудових ресурсів, продукції у вигляді, придатному для зіставлення.

З огляду на нормативно встановлене визначення "виробничої потужності", на підтвердження факту введення нових виробничих потужностей має бути доведене збільшення позивачем (більш ніж у тричі) максимально- можливого річного обсягу випуску підприємством продукції внаслідок запровадження певних заходів (зокрема, будівництва, реконструкції, модернізації виробництва).

За даними Балансів, що були досліджені експертами, та на які посилається позивач КПКГ "Харківкомуночиствод", яке у подальшому перейменоване у КП "Харківводоканал" за період з 30.09.2011 по 31.12.2011 збільшило вартість основних засобів з 96 444 000 грн. до 439 510 000 грн. (арк. 55, т.16). Але даних щодо максимально-можливого обсягу випуску цим підприємством продукції ні станом на 30.09.2011, ні станом на 31.12.2011 вказані баланси не містять. А відтак, вони не є належними доказами, які б свідчили про введення позивачем нових виробничих потужностей.

Не можуть вважатися такими доказами і "Розшифрування строки 030; 031; 032 балансу "основні засоби" КП "КТП "Вода" станом на 30.09.2011, на які послалися експерти (арк. 55, т.16), оскільки за буквальним змістом цього Розшифрування, в ньому міститься лише перелік основних засобів КП "КТП "Вода" (до-речі, зовсім іншої юридичної особи), їх рік випуску, вводу в експлуатацію, початкова та залишкова вартість тощо, на підставі яких підтвердити факт збільшення обсягу випуску позивачем продукції або введення нових виробничих потужностей неможливо.

За таких умов суд відхиляє висновки про введення КП "Харківводоканал" після 2008 року нових виробничих потужностей, викладені експертами у Висновку. Інших доказів на підтвердження цього позивачем не надано.

Ще однією обов'язковою умовою для віднесення споживача до 1 класу відповідно до вимог підп. 4 п. 3.1 Порядку є його місячне споживання в обсязі понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва.

На підтвердження цього у Висновку на арк.20, 21 цього Висновку (арк.справи 56, 57, т.16) експерти на підставі рахунків за використану електричну енергію за Договором № 1.01 та Договором № 4, а також актів про приймання-передачу електричної енергії зазначили помісячні обсяги спожитої позивачем електричної енергії на технологічні потреби виробництва.

Суд критично ставиться до цих даних з огляду на таке.

Як вже зазначено вище, предметом цього позову є внесення змін до Договору № 1.01. Інший договір, зокрема Договір № 4 не є предметом цієї справи, а отже дані щодо споживання позивачем електричної енергії за Договором № 4 не приймаються судом до уваги. Обсяги місячного споживання електричної енергії позивачем на технологічні потреби виробництва за Договором № 1.01 Висновок не містить.

В матеріалах справи наявні за 2017 рік: акти про використану КП "Харківводоканал" електричну енергію за Договором № 1.01, акти приймання- передачі електричної енергії за Договором № 1.01, рахунки за спожиту електроенергію за цим договором. Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку, що всі ці матеріали даних щодо обсягів електричної енергії, спожитої позивачем саме на технологічні потреби виробництва не містять.

Так, відповідно до п. 12 "ОСОБА_6 розрахунку норм питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах водопровідно - каналізаційного господарства" затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 03.09.2012 N 449 норми витрат електричної енергії класифікуються за своїм складом витрат на технологічні та загальновиробничі.

Отже, позивач, споживаючи електричну енергію за Договором № 1.01, використовує її як на технологічні, так і на загальновиробничі потреби. Однак і акти про використану електричну енергію, й акти приймання-передачі електричної енергії і рахунки за спожиту електроенергію містять загальний обсяг спожитої відповідачем електричної енергії за певним договором у певний проміжок часу. Скільки з цього обсягу електроенергії спожито на технологічні потреби, а скільки на загальновиробничі, з наданих документів не вбачається можливо встановити.

На підтвердження обсягів електричної енергії, що споживається Позивачем на технологічні потреби виробництва позивачем також надані форми звітності, яку ліцензіати з водопостачання надають до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), як регулятора їх діяльності в строки та за формами затвердженими Постановою НКРЕКП від 11.10.2013 № 202, а саме 4- НПК (далі форма 4) та 8-НКРЕКП (далі форма 8).

Проаналізувавши вказані форми звітності, суд дійшов до наступного.

Ні форма 4 - НКП, ні форма 8 -НКРЕКП не містить інформації, що дані про обсяги спожитої електричної енергії стосуються спірного Договору № 1.01.

До того ж, дані про спожиту електричну енергію у 2017 році, які містяться у цих формах звітності відрізняються від даних наведених у Висновку за той самий період (арк. 57, т.16).

А тому, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що його місячне споживання електричної енергії за Договором № 1.01 складає понад 20 млн кВт/год.

Згідно з частиною першою статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2, 3 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

У частині четвертій статті 80 Господарського процесуального кодексу України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, з урахуванням поданих учасниками справи відповідно до вимог закону доказів, суд дійшов висновку про не доведеність позивачем наявності у сукупності всіх умов, з якими закон пов'язує можливість внесення змін до договору в частині встановлення споживачу 1 класу напруги та наявність інших підстав для внесення змін до договору №1.01 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору, у редакції запропонованій позивачем, а тому відмовляє в задоволенні позову повністю.

Судовий збір в розмірі 1762,00 грн., відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України та статтями 1, 2, 11, 77, 80, 129, 165, 202, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивач: Комунальне підприємство "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вул.Шевченка, будинок 2, ідентифікаційний код 03361715).

Відповідач: Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, місто Харків, вул. Плеханівська, будинок 149, ідентифікаційний код 00131954).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 31.08.2018 р.

Суддя ОСОБА_7