ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" серпня 2018 р.

м. Одеса

№ 916/1770/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши матеріали вх. № 1913/18

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (33028, м. Рівне, вул.. 16 Липня, 77);

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одеський завод гумово-технічних виробів” (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 124);

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

21.08.2018 року позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства „Одеський завод гумово-технічних виробів”, в якій просить суд визнати право власності за державою Україна в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області на 11 будинків відпочинку, з яких: дев’ять двокімнатних дерев’яних будинків: „Б” розміром 3,76 м на 7,12 м; „В” розміром 3,60 м на 4,25 м; „Д” розміром 3,64 м на 7,07 м; „Г” розміром 7,08 м на 3,60 м; „Е” та „Е1” розміром 3,64 м на 16,03 м; „Н1” розміром 3,60 м на 7,07 м; „Ф” розміром 3,76 м на 7,07 м; „У” розміром 6,91 м на 5,42 м та два цегляних дворівневих будинків: „А” розміром 6,85 м на 9,80 м; „Х” розміром 6,68 м на 9,80 м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул.. Миколаївська дорога, 140, причал 200, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає таке:

По-перше, за приписами п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) відповідача у разі, коли такі відомості відомі позивачу.

Між тим, позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області не містить, як відомостей щодо ідентифікаційного коду відповідача так і зазначення позивача щодо відсутності у нього відповідних відомостей, що є порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, у відповідності до п. 8 ч. 3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява, серед іншого, повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак, подана позивачем позовна заява, в порушення вказаних вимог ст.162 Господарського процесуального кодексу України, не містить відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, за приписами ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас, порядок засвідчення копій документів визначений п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 „ДСТУ 4163-2003”, відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом”, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, в порушення зазначених вимог законодавства до позовної заяви позивачем додані докази у неналежно засвідчених копіях.

По-третє, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати судового збору та його розмір передбачені Законом України „Про судовий збір ” від 08.07.2011 р. № 3674-V-І. При цьому, згідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір” ставка судового збору із позовних заяв майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 1762,00 грн. і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 616 700,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

У якості доказів сплати судового збору за подання даного позову, позивачем надане платіжне доручення № 209 від 11.07.2018р. про сплату 1762,00 грн.

Згідно інвентаризаційних матеріалів доданих позивачем до позовної заяви балансова вартість державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу господарського товариства ВАТ „Островзький шиноремонтний завод” станом на 15.01.2018 року будиночків відпочинку у кількості 11 шт., які розташовані за адресою м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 140, причал 200 за датою оцінки на 01.04.1996р. становить 2,64795 тис. грн.

Відтак, матеріали позову не містять інформації щодо реальної вартості спірного майна, від розміру якої залежить і сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання даного позову.

Отже, позивачем при зверненні з даним позовом, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням встановлених недоліків, на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків, шляхом надання до суду: письмових відомостей щодо ідентифікаційного коду відповідача чи відсутності відповідної інформації у позивача; письмових відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; належних документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, належним чином засвідчених доказів, відповідно до вимог п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003, ст.ст. 91, відповідно до вимог ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області – залишити без руху.

2.Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 8-ми днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

4.Копію ухвали надіслати:

1) Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області на адресу:

- 33028, м. Рівне, вул. 16 Липня, 77.

Ухвала набрала законної сили 27.08.2018 р. та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Невінгловська