ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2158/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

третьої особи-1 - Новак А.А.,

третьої особи-2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "ПОРТО-САН" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 (Таран С.В., Величко Т.А., Лавриненко Л.В.) у справі №916/2158/17 Господарського суду Одеської області

за позовом Приватного підприємства "ПОРТО-САН" до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: 1) Міністерство інфраструктури України, 2) Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Людмила Олександрівна про внесення змін до державного реєстру

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне підприємство "ПОРТО-САН" (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Одеської області з позовом до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (далі - Відповідач), треті особи - Міністерство інфраструктури України (далі - Третя особа - 1), Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Людмила Олександрівна (далі - Третя особа-2) про внесення змін до державного реєстру.

2. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що внаслідок внесення Відповідачем невірних відомостей в технічну документацію щодо визначення нерухомого майна, що обліковується на його балансі, Відповідачем порушено право приватної власності Позивача, що призвело до безпідставного внесення Третьою особою-2 запису про державну реєстрацію права власності за Державою Україна в особі Третьої особи-1 майна, яке належить Позивачу на праві приватної власності.

Короткий зміст рішення, прийнятого судом першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.02.2018 позов задоволено повністю.

4. Рішення суду мотивовано тим, що підставою для звернення до суду стало фактичне невизнання Відповідачем права власності Позивача на об'єкти нерухомого майна, тобто, фактичним предметом спору у даній справі є спір щодо права власності на об'єкти нерухомого майна, а вимога щодо внесення змін до запису про державну реєстрацію права власності є наслідком вирішення судом питання щодо права власності на спірні об'єкти. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав вважати, що існує накладання меж об'єктів, що належать на праві власності Позивачу та Державі Україна в особі Третьої особи-1, у зв'язку з чим визнав позов обґрунтованим і, застосувавши пункт 38 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011, задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Короткий зміст оскаржуваної постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції

5. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2018 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

6. Постанова суду мотивована тим, що зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться виключно суб'єктами системи державної реєстрації або державним реєстратором прав на нерухоме майно (зокрема, нотаріусом), яким не є визначений Позивачем Відповідач, а також за заявою особи, записи про яку містяться у зазначеному реєстрі (Держава Україна в особі Третьої особи-1), як власника спірних об'єктів нерухомості. Обставини, пов'язані з накладенням меж об'єктів нерухомого майна, що належать на праві власності Позивачу та Державі Україна в особі Третьої особи-1, в даному випадку, не можуть вплинути на рішення суду у цій справі з огляду на предмет спору та суб'єктний склад сторін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи Позивача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

8. Неправильно застосовано статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо відсутності підстав для внесення змін до оспорюваного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

9. Помилково визначено невідповідність суб'єктного складу сторін даної справи позовним вимогам.

10. Не взято до уваги при прийнятті апеляційної скарги, що її підписано особою, яка не мала на це повноважень.

Позиція Відповідача у відзиві на касаційну скаргу

11. Вірно встановлено невідповідність суб'єктного складу сторін даної справи позовним вимогам, заявленим Позивачем, оскільки вимога заявлена до Відповідача тоді, як реєстраційні дії проводила Третя особа-2 за заявою Третьої особи-1.

12. В матеріалах справи наявний витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яким підтверджено законні повноваження особи, якою підписано апеляційну скаргу.

13. До Суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання з підстав неможливості бути присутнім представника Відповідача в зв'язку з перебуванням в учбовій відпустці.

13.1. Розглянувши клопотання, колегія суддів Касаційного господарського суду не знаходить підстав для його задоволення, оскільки явка представників учасників справи обов'язковою не визнавалась.

Позиція Третіх осіб на касаційну скаргу

14. Третьою особою-1 подано пояснення на касаційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення і ці порушення виправлено судом апеляційної інстанції відповідно до закону, а тому підстав для скасування оскарженої Позивачем постанови апеляційного господарського суду не вбачається.

15. Третя особа-2 не подала відзив на касаційну скаргу, що у відповідності до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у справі №916/2158/17 у касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

16. Статтею 8 Конституції України кожному гарантовано право на звернення до суду для захисту його конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

17. Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об'єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

18. Положеннями статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3)державні реєстратори прав на нерухоме майно.

19. Отже, як вірно зазначає суд апеляційної інстанції, державна реєстрація прав, а також зміни до реєстру проводяться з урахуванням вимог, визначених вказаним Законом. При цьому, визначений Позивачем в межах даного позову Відповідач не входить в перелік осіб, які наділені відповідними повноваженнями у сфері державної реєстрації прав, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі про задоволення позовних вимог.

20. Як вірно встановив апеляційний господарський суд, належним відповідачем у справі має бути відповідний державний реєстратор (в даному випадку Третя особа-2), на якого Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" покладено обов'язок проводити відповідну реєстраційну дію, оскільки у справі, яка переглядається, матеріально-правові відносини між Позивачем та Відповідачем у такому випадку не виникають.

21. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про невідповідність суб'єктного складу сторін справи позовним вимогам, заявленим Позивачем.

22. Крім того, місцевий господарський суд не врахував, що заявлена Позивачем вимога про внесення змін до державного реєстру речових прав може бути підставою для звернення з окремим позовом лише у разі відмови реєстраційної служби (реєстратора) внести такі зміни до відповідного реєстру, після звернення належної особи.

23. Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що обставини, пов'язані з накладенням меж об'єктів нерухомого майна, що належать на праві власності Позивачу та Державі Україна в особі Третьої особи-1, в даному випадку, не можуть вплинути на рішення суду у цій справі з огляду на предмет спору та суб'єктний склад сторін.

24. Доводи Позивача в пунктах 8, 9 постанови колегією суддів не приймаються до уваги з підстав, викладених у даній постанові суду.

25. Щодо посилання скаржника в пункті 10 постанови колегія суддів зазначає, що відкриваючи апеляційне провадження у справі за ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.03.2018, судом зазначено, що апеляційна скарга Відповідача відповідає вимогам статті 258 ГПК України. До того ж, частиною 2 статті 262 ГПК України визначено, що до відкриття апеляційного провадження учасники справи мають право подати заперечення проти відкриття апеляційного провадження, проте матеріали справи не підтверджують, що Позивач скористався своїм правом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Враховуючи викладене вище та межі перегляду справи судом касаційної інстанції, касаційна скарга Позивача задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

27. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "ПОРТО-САН" залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 у справі №916/2158/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.