УХВАЛА

05 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/3185/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Рені-Лайн" на постанову Одеського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П., Савицького Я.Ф. від 14.06.2018 та рішення Господарського суду Одеської області суддя: Власова С.Г. від 05.04.2018 у справі

за позовом Державного підприємства „Ренійський морський торговельний порт" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рені-Лайн" про розірвання додаткової угоди від 29.04.2016 до договору №36/02 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 25.11.2002,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю „Рені-Лайн" звернулося з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 05.04.2018 (повний текст складений 15.06.2018).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2018 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є.В.- головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.

Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2018 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Рені-Лайн" було відкрито касаційне провадження та призначено перегляд постанови і рішення на 06.09.2018 о 15:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань 332. Витребувано із Господарського суду Одеської області матеріали справи № 916/3185/17.

07.08.2018 матеріали справи №916/3185/17 у 3-х томах надійшли до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

05.09.2018 суддею Красновим Є.В. з метою усунення сумнівів у неупередженості при розгляді даної справи, на підставі статті 35 Господарського процесуального кодексу України, заявлено самовідвід у розгляді справи № 916/3185/17.

Пунктом 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

В обґрунтування наявності підстав для самовідводу суддя Краснов Є.В. зазначив, що раніше працював з представником позивача - адвокатом Тарасенко Вікторією Сергіївною.

В статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі ,,Газета ,,Україна-центр" проти України" від 15.10.2010 визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі ,,Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення ,,Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі ,,Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Враховуючи наведені обставини, з метою уникнення сумнівів в його неупередженості при розгляді даної справи, головуючим суддею заявлено самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За таких обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді справи № 916/3185/17, заява судді Краснова Є.В. про самовідвід у розгляді вказаної справи підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Краснова Є.В. від 05.09.2018 про самовідвід у розгляді справи № 916/3185/17 задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді Г. Мачульський

І. Кушнір