ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.08.2018 м. Ужгород Справа № 6/138

Господарський суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Васьковського О.В.,

розглянувши матеріали справи №6/138

за позовом Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м.Ужгород

до відповідача державного підприємство „Агропромисловий комбінат „Ужгородський", с.Розівка, Ужгородський район

про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій у справі про банкрутство №6/138

За заявою ПП „Астурія Кліо", м.Київ

до державного підприємство „Агропромисловий комбінат „Ужгородський", с.Розівка, Ужгородський район

про банкрутство

За участі секретаря судового засідання Дергачової Ю.А.

Представники:

від позивача (кредитор) - не з'явився

від відповідача (боржника) - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 7964,40 грн. заборгованості з відшкодування фактичних витрат на доставку та виплату пенсій, призначених по списку 2 за період квітень-червень 2018 року.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 30.07.18 позовну заяву Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м.Ужгород призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 17.08.18 розгляд позовної заяви Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м.Ужгород відкладено.

Позивач позовні вимоги просить задоволити мотивуючи тим, що відповідач (боржник) в порушення ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Інструкції про порядок обчислення і сплат страхувальниками та застрахованими особами внесків н загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою Управління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663 не відшкодував виплачені громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пільгові пенсії та витрати на їх доставку на загальну суму 7964,40 грн. Вказує, що зазначені громадяни працювали на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці повний робочий день, на роботах та за професіями, передбаченими Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Це дало їм право на призначення пенсії відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вказані обставини підтверджуються документально, в пенсійних справах пенсіонерів містяться виписки з їх трудових книжок, пільгові довідки, видані підприємством, документи проведеної атестації робочих місць, розпорядження органу ПФУ про призначення пільгових пенсій тощо. Позивач посилається на те, що відповідно до розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати дольниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Мін'юсті16.01.2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1) відповідачу надсилались відповідні повідомлення в яких вказувалась підстава для нарахування зобов'язання, сума нарахованого Пенсійного фонду зобов'язання та окремо його розрахунок, а також порядок виставлених сум збору, однак станом на день подання цього позову відповідач не сплатив відповідну суму нарахованого зобов'язання, не оскаржив його у встановленому порядку, в результаті чого у нього виникла станом на день звернення до суду рахується заборгованість у вказаному розмірі - 7964,40 грн.

При цьому, позивач повідомляє, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» та наказу головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05 січня 2016 року № 3 «Про затвердження голів комісій з припинення юридичних осіб» проведено реорганізацію шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області й управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області та утворення Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, тобто Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області.

Позивач наголошує, що ненадходження обов'язкових платежів до бюджету Пенсійного фонду перешкоджає виконанню одного з основних завдань Фонду - забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для повного та своєчасного фінансування виплати пенсій.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд задовільнити позовні вимоги до Державного підприємства Агропромисловий комбінат «Ужгородський» в повному обсязі. Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 30.07.2018 року та 17.08.2018 року участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив та відзив на позовну заяву з доказами в його обґрунтування не подав, у зв'язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.08.2018 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.11.2006 року по справі №6/138 розірвано мирову угоду від 03.03.2004 р., укладену між державним підприємством "Агропромисловий Комбінат "Ужгородський", комітету кредиторів боржника та ТОВ "Агро-Комплекс" та затверджену ухвалою господарського суду Закарпатської області по справі № 6/138 від 30.03.2004р. та поновлено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Агропромисловий комбінат "Ужгородський" поновити зі стадії санації (в редакції Закону до 19.01.13) (Головуючий суддя Івашкович І.В.).

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 13.12.17 у справі №6/138 призначено керуючим санацією ДП АПК „Ужгородський" арбітражного керуючого Ракущинець Андрія Андрашовича.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 21.09.17 справу №6/138 прийнято до провадження судді Васьковського О.В.

Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м.Ужгород 04.07.18 звернулося до господарського суду Закарпатської області із позовною заявою про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій , призначених по списку 2 за спірний період (квітень-червень 2018 року) в сумі 7964,40 грн. у справі №6/138 про банкрутство державного підприємство „Агропромисловий комбінат „Ужгородський", с.Розівка, Ужгородський район.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 30.07.18 справу №6/138 подана позовна заява призначена до розгляду у судовому засіданні.

Станом на момент розгляду позовної заяви відповідач (боржник) перебуває на стадії санації у справі про банкрутство за судовим рішенням - ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.11.2006 року по справі №6/138.

Як встановлено судом вимоги позивача складаються із заборгованості перед Пенсійним фондом по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в частині пенсій, призначених відповідно до п. "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список №2) за період квітень-червень 2018 року по пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на загальну суму 7964,40 грн.

Станом на момент подання позову, оскільки даний спір стосується питання формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство державного підприємство „Агропромисловий комбінат „Ужгородський", с.Розівка, Ужгородський район, тобто є безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство, розгляд даного спору призначено в межах справи №6/138 про банкрутство державного підприємство „Агропромисловий комбінат „Ужгородський", с.Розівка, Ужгородський район, відповідно до ч. 9 ст. 16 ГПК України (в ред. чинній станом на момент подання позову).

У відповідності до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України (в ред. від 15.12.17) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України (в ред. від 15.12.17) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п. 1-1 Прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.11 №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013 р., положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, враховуючи те, що провадження у справі порушено 20.11.2001 р., тобто до набрання чинності новою редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", до спірних правовідносин мають бути застосовані положення Закону в редакції, чинній до 19.01.2013 р.

Згідно ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у вказаній редакції) вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Разом з цим, ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Отже, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, а правовідносини боржника з іншими суб'єктами господарювання врегульовуються з урахуванням положень спеціального закону - Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Таким чином, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідна правова позиція щодо підвідомчості спорів за участю боржника викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015р. у справі №911/4212/14 та 13.04.2016р. у справі № 908/4804/14, відповідно до якої положення ст.ст. 12, 16 ГПК України (в ред. до 15.12.17), в силу ч. 1 ст. 58 Конституції України, застосовуються і до справ про банкрутство, провадження у яких здійснюється за Законом про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 р.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що державне підприємство „Агропромисловий комбінат „Ужгородський", с.Розівка, Ужгородський район є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі Закон України № 400/97-ВР) та є платником страхових внесків відповідно до статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 (далі Закон України № 1058).

В силу абз.4 п.2 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктом 1 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пп. «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за ставкою 100 відсотків від об'єкта оподаткування. Порядок нарахування збору на покриття фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в період до 01.01.2004 року визначений інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування Інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду у України від 19 жовтня 2001 року № 16-6 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 року за № 998/6189 (надалі Інструкція №16- 6 від 19.10.2001р.).

Встановлено, що пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2 відповідно до пункту «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було призначено громадянам, які працювали у відповідача, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього ж Закону.

Абзацом 3 п. 1 ст. 4 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Обов'язок відшкодування витрат з виплати пенсій, призначених за ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачений п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за правилами якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» . У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» діяв Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», абзацом 4 п. 1 ст. 2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст. 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до абзацу 4 пп. 1 цього ж пункту Закону підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що положення абзацу 4 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є спеціальними щодо абзацу 3 п. 2 прикінцевих положень цього ж Закону, апеляційний суд дійшов до висновку про існування у відповідача обов'язку відшкодовувати органам пенсійного фонду суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «;б-з» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004 р. (далі-Інструкція № 21-1).

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до п. 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, зазначеними нормами визначено обов'язок підприємств щодо повноти та своєчасності відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, єдиною підставою для відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №2 та повідомлення про направлення та вручення розрахунку.

Згідно наявних матеріалів справи, Ужгородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області направлялись відповідачу розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком № 2 громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Також, судом встановлено та підтверджується відомостями ЗД ПАТ «Укрпошта» за період квітень-червень, що надана позивачем виплата та доставка пенсії гр. ОСОБА_2 проводилась через ЗД ПАТ «Укрпошта» за вказаний період в сумі 1954,71 грн. щомісяця.

Крім того, згідно відомостей ПАТ КБ «Приватбанк» гр. ОСОБА_1 у період 04.04.2018-25.04.2018 р., 04.06.18 - 25.06.2018 та 04.05.2018-25.05.2018 здійснювалось зарахування грошових коштів на поточний рахунок зокрема в сумі 1487,03 грн. щомісяця.

Також, позивачем, у підтвердження сплати сум пенсій громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. ОСОБА_1, від 15.06.2018 року, згідно якої у період з квітня по червень 2018 року йому було сплачено 4461,09 грн. по 1487,03 грн. щомісяця та гр. довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. ОСОБА_2 від 15.06.2018 р., згідно якої у період з квітня по червень 2018 року йому було сплачено 5864,13 грн. по 1954,71 грн. щомісяця

Судом встановлено, що у визначений термін відповідач (боржник) не виконав обов'язок щодо відшкодування витрат на доставку та виплату пільгових пенсій та сум у сумі 7964,40 грн.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем доведено у відповідності до ст.ст.73-74, 76-79 ГПК України підставність призначення та факт виплати зазначеним особам пільгової пенсії, підтверджується наявними в матеріалах справи, копіями: трудової книжки, довідок про пільговий стаж, протоколів про призначення пільгової пенсії, довідок про розмір пенсії, виплатних відомостей про виплату пенсії. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що вказані розрахунки відповідачем оскаржувались, відповідно визначені у ньому зобов'язання є узгодженим. Відповідачем (боржником) жодних доказів у підтвердження безпідставності позовних вимог або у спростування вищенаведених висновків суду не подано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача (боржника) заборгованості в сумі 7964,40 грн., оскільки відповідачем в добровільному порядку не здійснено відшкодування Ужгородському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у розмірі 7964,40 грн. за квітень-червень 2018 року, яку належить стягнути з відповідача на користь Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Отже, позовну заяву Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м.Ужгород задоволити повністю.

Керуючись ст. ст. 22-30 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 20, 27, 41, 42, 47, 74, 76-79, 86, 129, 222, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

позовну заяву Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м.Ужгород задоволити повністю.

Стягнути з державного підприємство „Агропромисловий комбінат „Ужгородський", (89424, Закарпатська область, Ужгородський район, с.Розівка, вул.Концівська,38, код ЄДРЮОФОПтаГФ 05513709) на користь Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, (88017, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Загорська,2, код ЄДРЮОФОПтаГФ 40384233) суму 7964,40 грн.- заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.08.18

Суддя Васьковський О.В.