РІШЕННЯ

22 серпня 2018 року м. ТернопільСправа № 904/2245/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильська АЕС, 07100, Київська область, м. Славутич, вул.. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, а/с 11

до відповідача: Приватного підприємства Техторгінвестиція, 47500, Тернопільська область, м. Бережани, вул. Верхня, б. 2-а

про: стягнення 4 272, 12 грн. пені, 4 643, 61 грн. штрафу та 1762, 00 грн. судового збору.

За участю представників:

позивача: не зявився.

відповідача: не зявився.

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суть справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2018 позовну заяву Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС", 07100, Київська область, м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, а/с 11 до "Техномаркет", 53200, м. Нікополь, Дніпропетровська область, вул. Запорізька, 49 про стягнення 4 272, 12 грн. пені, 4643, 61 грн. штрафу та 1762, 00 грн. судового збору, разом з доданими до неї матеріалами, направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Тернопільської області (м. Тернопіль, вул. Князя Острозького, 14-а) на підставі статей 27, 31 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобовязань згідно умов договору №17-0404-2 від 19 вересня 2017 року поставки товару (укладеного на підставі проведення закупівлі №2-183-17Е), які не виконані відповідачем належним чином та у встановлений умовами договору строк (товар, який відповідав би умовам договору та вимогам Специфікації покупцю позивачу не поставлений), на підставі чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню та штраф.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 22.06.2018 року позовну заяву № 1650/18 від 17.05.2018 Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильська АЕС залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 11 липня 2018 року.

09.07.2018 через канцелярію суду до матеріалів справи від Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" супровідним листом №2262/18 від 03.07.2018 (вх. 13668) надійшла Заява № 2250/18 від 02.07.2018 про уточнення найменування та місцезнаходження відповідача, з якої вбачається, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про які зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 22.06.2018 року, та зокрема, уточнено правильне найменування відповідача у справі №904/2245/18 Приватне підприємство «Техторгінвестиція» () та його місцезнаходження: 47500, Тернопільська область, місто Бережани, вулиця Верхня, будинок 2-а (на підставі відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження» відбулась 21.05.2018, а тому юридична особа з тим самим ідентифікаційним кодом 32560379, яка є стороною у договорі №17-0404-2 від 19.09.2017 (укладеному із позивачем у справі) як постачальник Приватне підприємство «Техномаркет», має назву - Приватне підприємство «Техторгінвестиція»).

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 12.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/2245/18 та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на 01.08.2018 на 10год. 00 хв.

Ухвалою суду від 01.08.2018 відкладено розгляд справи на 22.08.2018 на 11 год. 00 хв. з повідомленням сторін.

В судове засідання 22.08.2018 представник позивача не зявився.

Разом з тим, від позивача через канцелярію суду до матеріалів справи надійшло Клопотання №2619/18 від 25.07.2018 (вх. №14750 від 31.07.2018) про розгляд справи без участі представника позивача, в якому зазначає, що у звязку із складнощами щодо забезпечення участі представника ДСП ЧАЕС в судовому засіданні, просить розглянути справу №904/2245/18 без участі представника ДСП Чорнобильська АЕС за наявними у справі документами. Позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Аналогічного змісту позивачем подано 14.08.2018 (вх. №15550 канцелярії суду) через канцелярію суду до справи Клопотання №2826/18 від 09.08.2018.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву (і додані до нього письмові докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача) та заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав.

Поряд із цим, згідно наявного в матеріалах справи поштового повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що: ухвала суду від 12.07.2018 не вручена одержувачу під час доставки, із зазначенням у довідці ф.20 поштового зв'язку причин: "за закінченням встановленого строку зберігання"; докази вручення поштової кореспонденції (ухвали суду від 01.08.2018) відповідачу станом на 20.08.2018 на адресу суду не повернулися. Разом з тим, згідно здійсненого судом на офіційному сайті "Укрпошти" відстеження пересилання поштового відправлення вбачається, що зазначена поштова кореспонденція відповідачу не вручена із відміткою причини "відправлення не вручене під час доставки: інші причини" (витяг з офіційного сайту «Укрпошта» з реєстром поштових відправлень Господарського суду Тернопільської області додано до матеріалів справи).

ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

ОСОБА_1 п.3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 з наступними змінами, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пп. 5 п. 6 ст. 242 ГПК України).

У п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Однак, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.08.2018 за № місцезнаходженням юридичної особи - Приватного підприємства Техторгінвестиція, 47500, Тернопільська область, м. Бережани, вул. Верхня, б. 2-а, а тому вищевказана поштова кореспонденція направлена відповідачу за належною адресою.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

ОСОБА_1 з ч. ч. 1, 2 ст. 3 вказаного Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Зкону України "Про доступ о судових рішень".

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ст. 165 ГПК України).

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні останній не скористався.

Зважаючи на те, що явка сторін не визнавалась судом обовязковою, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

19.09.2017 між Державним спеціалізованим підприємством "Чорнобильська АЕС" (покупець) та Приватним підприємством «Техномаркет» (постачальник) (надалі, згідно змін внесених 21.05.2018 до ЄДРЮОФОП та ГФ щодо найменування юридичної особи з ідентифікаційним кодом 32560379 - Приватне підприємство «Техторгінвестиція») укладено Договір №17-0404-2 поставки товару укладеного на підставі проведення закупівлі №2-183-17Е, згідно умов якого постачальник зобов'язався передати (поставити) у встановлені умовами Договору строки (строк) покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язався прийняти товар, поставка якого є предметом цього Договору, і сплатити за нього (організувати виплату) грошову суму в розмірі та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 р. 1 Договору).

ОСОБА_1 п.п. 1.2 та 1.3 р.1 Договору, відповідно предметом поставки є товар: "Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (Головка вентильна для змішувача, кран, вентиль фланцевий, клапан зворотній, автоматичний розповітрювач) (код ДК 021:2015 код 42130000-9"; основні вимоги до товару: його назва, одиниці виміру, вартість, в тому числі за одиницю, строк поставки, вимоги щодо кількості, якості, року (дати) виготовлення, гарантійних зобов'язань постачальника, терміну придатності, технічні вимоги, тощо - зазначені в Специфікації (Додаток №1 до цього Договору).

Планова (гранична) ціна цього Договору становить 46 436, 10 грн., у тому числі податок на додатну вартість 7 739, 35 грн. (п. 1.3 р. 3 Договору).

ОСОБА_1 п.3.2 р. 3 Договору, ціна за одиницю товару та загальна вартість за номенклатурою зазначена в Специфікації (Додаток №1 до цього Договору).

Фінансування за цим Договором здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України (п. 3.6 Договору).

Постачальник повинен поставити товар для приймання покупцем за кількістю та якістю в місце та в строк, вказані у Специфікації (Додаток №1 до цього Договору) (п.5.1 р. 5 Договору), тобто до 30 вересня 2017 року (п. 4 Специфікації «Строк поставки»).

ОСОБА_1 п. 5.2. р.5 Договору, товар вважається переданим постачальником покупцеві для його приймання за кількістю та якістю, якщо він фактично доставлений у місце поставки разом із приналежностями та документами, перелік яких (вимоги до яких) зазначений в Специфікації (Додаток №1 до цього Договору).

Пунктом 5.3 р.5 Договору передбачено, що обов'язки постачальника щодо строків постачання товару вважаються виконаними, якщо постачальник забезпечив доставку товару у належній тарі та упаковці, у кількості, у місце та в строк, разом із приналежностями та документами - згідно з вимогами, вказаними у Специфікації (Додаток №1 до цього Договору).

ОСОБА_1 п. 5.6 р.5 Договору, приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем відповідно до «Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості», затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_2 СРСР від 15 червня 1965 №П-6 (надалі Інструкція П-6) та «Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості», затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_2 СРСР від 25 квітня 1966 №П-7 (надалі Інструкція П-7), з урахуванням наступних особливостей:

- Сторони погоджуються, що у разі виявлення невідповідності кількості поставленого товару умовам цього Договору, виклик Іногороднього постачальника (виробника, відправника) є не обовязковим. При цьому Іногородній постачальник (виробник, відправник) підписанням цього Договору засвідчує надання згоди на приймання товару покупцем в односторонньому порядку відповідно до підпункту «в» п. 18 Інструкції П-6. В такому випадку приймання продукції по кількості і складення акту про недостачу здійснюється покупцем самостійно і такий акт буде мати таку ж юридичну силу як і акт, складений спільно сторонами (п.п. 5.6.1 п. 5.6 Договору);

- Сторони погоджуються, що у випадку виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування поставленого товару, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), цьому Договору або даним, зазначеним в маркуванні та супровідних документах, що посвідчують якість товарів, виклик представника Іногороднього постачальника (виробника, відправника) не є обовязковим. При цьому Іногородній постачальник (виробник, відправник) підписанням цього Договору засвідчує надання згоди на приймання товару покупцем в односторонньому порядку відповідно до підпункту «в» п. 20 Інструкції П-7. В такому випадку враховуючи відсутність в місці знаходження покупця відповідної інспекції по якості чи/або бюро товарних експертиз, приймання продукції по якості і складення акту про недоліки здійснюється покупцем самостійно і такий акт буде мати таку ж юридичну силу як і акт, складений спільно сторонами (підп. 5.6.2 п. 5.6 Договору).

Для цілей цього підпункту «Іногороднім постачальником (виробником, відправником)» є Постачальник, місцезнаходження (місце реєстрації) якого знаходиться за межами міста Славутич Київської області (підп. 5.6.3 п. 5.6 Договору).

ОСОБА_1 п. 5.10 Договору, товар вважається прийнятим покупцем з дати (моменту) затвердження в порядку, встановленому відповідно до пункту 5.6 цього Договору, актів приймання товарів за кількістю та якістю.

Умовами п. 6.1 Договору визначено, що строк і порядок встановлення покупцем недоліків поставленого постачальником товару, які не могли бути виявлені при нормальному їх прийманні, і предявлення покупцем постачальникові претензій у звязку із недоліками поставлених товарів визначаються законодавством та в Специфікації (додаток №1 до Договору).

ОСОБА_1 п.п. 7.3.1, 7.3.2 п. 7.3 Договору відповідно, постачальник зобовязаний: забезпечити поставку товару у строки (терміни) та відповідно умовам, що встановлені цим Договором; забезпечити поставку товарів за кількістю, якістю та в асортименті відповідно до умов, що встановлені цим Договором.

Відповідно до п.п. 7.2.7 п. 7.2 Договору, в разі встановлення, що переданий постачальником товар є неналежної якості, незалежно від можливості використання товару за призначенням, покупець має право вимагати від постачальника за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Якщо постачальник передав частину товару, кількість та/або асортимент якого відповідає умовам цього Договору, та/або частину товару з порушенням кількості та/або асортименту, покупець має право на свій вибір: прийняти частину товару, що відповідає умовам Договору, і відмовитися від решти товару; відмовитися від усього товару; вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено Договором; прийняти весь товар (п.п. 7.2.8 п. 7.2 Договору).

За порушення виконання постачальником зобовязань за цим договором, до нього застосовуються штрафні санкції у таких розмірах, зокрема: за порушення строків виконання пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад двадцять днів додатково стягується штраф у розмірі десяти відсотків вказаної вартості (п. 8.2 р. 8 Договору).

Договір вважається укладеним після підписання Сторонами та скріплення печатками (за наявності), з дати підписання останньою Стороною і діє до 31.12.2017, в частині фінансових зобов'язань до повного їх виконання Сторонами (п.11.1 р.1 Договору).

Аналіз норм чинного законодавства та наданих матеріалів, дає суду можливість зробити висновки, що правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

ОСОБА_1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем було поставлено товар, що підтверджується видатковою накладною №270917/5 від 27.09.2017 (із відміткою «получено 10.10.2017»).

Разом з тим, під час приймання товару було виявлено, що кількість товару не відповідає вимогам договору №17-0404-2 від 19.09.2017 та видаткової накладної №270917/5 від 27.09.2017.

Позивачем складено Акт №249 приемки продукции по количеству від 13.10.2017, в якому зазначено додаткову інформацію щодо товару по позиціям пунктів 1- 2 Специфікації до Договору №17-0404-2 від 19.09.2017, а саме: торгова марка вказана в Специфікації не відповідає зазначеній на товарі і супровідних документах. По пунктах 3-7 Специфікації до Договору №17-0404-2 від 19.09.2017: товарний знак «логотип» виробника вказаний в супровідних документах не відповідає товарному знаку «логотипу» виробника вказаному на товарі. В пунктах 8, 14 Специфікації до Договору №17-0404-2 від 19.09.2017: не визначено виробника товару.

Позивачем у Листі №3614/17 від 20.10.2017 повідомлено відповідача про те, що під час проведення процедури прийняття товару комісією було встановлено, що продукція не відповідає вимогам, що викладені в додатку №1 (специфікації) до Договору, що відображено у складеному акту (додається), а тому враховуючи зазначене, просить вжити заходів щодо усунення виявлених порушень і виконання умов договору.

При повторній процедурі прийняття товару 20.11.2017 комісією також були виявлені невідповідності поставленого товару вимогам Специфікації до Договору №17-0404-2 від 19.09.2017, про що складені відповідні Акти №301 від 22.11.2017 та №301 від 23.11.2017.

06.02.2018 позивач - ДСП «Чорнобильська АЕС» направив на адресу постачальника Претензію №415/0 від 06.02.2018 (вручена адресату 12.02.2018, копія повідомлення про вручення поштового відправлення знаходиться в матеріалах справи), в якій, керуючись ст. 19 ГПК України, п.10.2 Договору, вимагав перерахувати ДСП «Чорнобильська АЕС» для подальшого перерахування до бюджету 8 915, 73 грн. штрафних санкцій, з яких 4272, 12 грн. пеня та 4643, 61 грн. штраф, зазначаючи, зокрема, що при повторній процедурі прийняття товару 20.11.2017 комісією знову були виявлені невідповідності поставленого товару вимогам Специфікації до Договору №17-0404-2 від 19.09.2017 про що складені відповідні Акти №301 від 22.11.2017 та №301 від 23.11.2017. За таких обставин, керуючись п. 7.2.8 Договору покупець письмово повідомив постачальника про відмову від всієї кількості товару, поставленого за видатковою накладною №270917/5 від 27.09.2017 (листи №4206/17 від 28.11.2017 та №4331/17 від 04.12.2017).

Зазначена претензія залишена Приватним підприємством Техторгінвестиція без відповіді та виконання.

Позивач, скористався своїм правом, визначеним у п.п. 7.8.2 п. 7.2 Договору та на свій вибір відмовився від усього товару.

Станом на момент закінчення дії Договору №17-0404-2 від 19.09.2017 - 31.12.2017 відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, продукція, яка б відповідала вимогам умов Договору та вимогам Специфікації, покупцю не поставлена, що послугувало для звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а відтак договір є укладеним.

Відповідно до п. 8.2 р. 8 Договору, за порушення виконання постачальником зобовязань за цим договором, до нього застосовуються штрафні санкції у таких розмірах, зокрема: за порушення строків виконання пеню 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад двадцять днів додатково стягується штраф у розмірі десяти відсотків вказаної вартості.

ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нормами ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 ст. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

ОСОБА_1 ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що норми статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», якою обмежено стягнення пені розміром подвійної облікової ставки НБУ в даному випадку не застосовується, оскільки вони стосуються сплати пені за прострочення платежу платниками грошових коштів, а не за порушення договірних зобовязань щодо поставки товару.

Крім того, ОСОБА_1 з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (отриманого на запит Господарського суду Тернопільської області за № станом на 22.08.2018) Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» за організаційно-правовою формою є Державне підприємство.

При цьому, в п. 1.9 Постанови №14 роз'яснено судам, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну. Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по" або "включно", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде саме цей день.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду з 01.10.2017 по 31.12.2017 (кількість днів прострочення 92), враховуючи невиконання відповідачем належним чином та у встановлений умовами договору строк зобовязання по поставці товару, провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені, згідно якого вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 4 272 грн. 12 коп. пені є правомірними та такими, що підлягають до задоволення (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Крім того, перевіривши правильність розрахунку штрафу суд відзначає, що належний до стягнення розмір штрафу становить 4 643 грн. 16 коп., є обґрунтовано заявленим позивачем та підлягає задоволенню у повному обсязі, при цьому суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Пунктом другим інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" роз'яснено, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафної санкції, передбаченої абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Частиною 4 статті 231 ГК України передбачено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, а відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Виходячи з положень частини 1 статті 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Тобто, зазначена стаття Цивільного кодексу України не пов'язує факт виникнення неустойки (штрафу, пені) лише з грошовими зобов'язаннями, але й передбачає можливість виникнення неустойки щодо рухомого й нерухомого майна. Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою права щодо підприємств державного сектору економіки, передбачено можливість стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання зобов'язання. Отже, господарським законодавством імперативно визначено застосування зазначених санкцій за несвоєчасну поставку підприємству державного сектора економіки товарно-матеріальних цінностей згідно з умовами укладеного договору в розмірі, передбаченому договором, але не менше, ніж визначає частина 2 статті 231 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.07.2018 у справі № 915/875/17.

Відповідно до п. 8.2 р. 8 Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, сторони передбачили відповідальність відповідача у вигляді штрафу за прострочення виконання понад 20 днів, який становить 10% вартості товару, тобто не менше мінімального розміру, встановленому частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 4643 грн. 61 коп. штрафу перерахувавши суму штрафу суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені документально та умовами договору, та не ос порені відповідачем.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до норм статі 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 4 272 грн. 12 коп. пені та 4 643 грн. 61 коп. штрафу.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства Техторгінвестиція, 47500, Тернопільська область, м. Бережани, вул. Верхня, б. 2-а, ідентифікаційний код 32560379, на користь Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильська АЕС, 07100, Київська область, м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, а/с 11, ідентифікаційний код 14310862:

- 4272 грн. 12 коп. пені;

- 4 643 грн. 61 коп. штрафу;

- 1762 грн. 00 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 30 серпня 2018 року

Суддя С.О. Хома