РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2018Справа № 910/4086/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/4086/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування";

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус";

про стягнення 24 714,49 грн.

без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 24 714,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на підставі договору №200/16-Тз/Дп/10 від 26.02.2016 року добровільного страхування наземного транспорту з огляду на настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля PEUGEOT 208, державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страховика транспортного засобу, водієм якого було вчинено дану дорожньо-транспортну пригоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та встановлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Арсенал Страхування" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: письмової заяви із зазначенням офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача, або заяви про те, що такі відомості позивачу невідомі; наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та на які позивач посилається у позові: доказів направлення на адресу відповідача претензії №1/к від 25.09.2017р.; доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, засвідчених належним чином; заяви про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4086/18, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 року № 05-23/913 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2018 року, справа № 910/4086/18 передана для розгляду судді Мандриченку О. В., у зв'язку з лікарняним судді Любченко М. О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 року прийнято справу № 910/4086/18 до свого провадження суддею Мандриченком О.В., постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

07.05.2018 відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву з додатками, згідно з яким Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" просить відмовити у задоволенні позовних вимог, заперечує проти позову повністю та вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Через відділ діловодства господарського суду 14.05.2018 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій останній просив суд зменшити заявлений розмір стягнення з відповідача 20 266,52 грн. відшкодування збитків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв'язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову.

Також 14.05.2018 від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, за змістом якої позивач проти тверджень відповідача, викладених ним у відзиві, заперечував, просив позов задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 року між ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 200/16-Тз/Дп/Ю, згідно якого ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_2, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

16.05.2016 року на вул. Січеславська Набережна 19-а в м. Дніпропетровськ, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі транспортного засобу марки «Peugeot 208», д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1 та «ЗАЗ», д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2.

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 08.07.2016 року по справі № 200/9378/16-п, вказана ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «Peugeot 208», д/н НОМЕР_3, були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток.

Вартість відновлювального ремонту, відповідно Рахунку № 164 від 24.05.2016 року та Рахунку № 367 від 23.05.2016 року склала 26 274,49грн.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання за договором страхування позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 24 714,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21430 від 08.06.2016 р. та № 21431 від 08.06.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 002715322 з лімітом відповідальності по майну 50 000,00 грн. та франшизою 1 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Разом з тим, за приписами пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.06.2018 по справі № 910/7449/17, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов'язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов'язаннях: у деліктному зобов'язанні винуватця; у зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого, як кредитора, переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов'язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора, як сторони, у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов'язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов'язанні винуватця; зобов'язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов'язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов'язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов'язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб'єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб'єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що претензією № 1/к від 25.09.2017 року звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування.

У відповідь на вищевказану вимогу відповідачем було надіслано лист від 09.01.2018 про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з пропущенням строку на подання заяви про виплату страхового відшкодування.

З урахуванням наявних у матеріалах справи документів, судом встановлено, що позивач, впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не звертався до відповідача з заявою про страхове відшкодування.

За таких обставин, враховуючи наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко