РІШЕННЯ

Іменем України

30 серпня 2018 року м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.

за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М.

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу №927/431/18

за позовом Сільськогосподарського кооперативу "Куковицький",

вул. Миру, 36, с. Куковичі, Менський район, Чернігівська область, 15655

представник позивача: ОСОБА_1

адреса для листування: вул. Декабристів, 8-а, м. Чернігів

до Дочірнього підприємства Коропський сирзавод Товариства з обмеженою відповідальністю "СиЛ", вул. Дачна, 25, смт. Короп, Чернігівська область, 16200

про стягнення заборгованості у сумі 1034751,85 грн.

За участю:

від позивача: ОСОБА_2, представник;

від позивача: ОСОБА_1, адвокат;

від відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Сільськогосподарським кооперативом "Куковицький" подано позов до Дочірнього підприємства Коропський сирзавод Товариства з обмеженою відповідальністю "СиЛ" про стягнення заборгованості в сумі 1162813,71 грн за поставку сільськогосподарської продукціїмолоко коровяче незбиране.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №01/06 від 01 червня 2014 року та не виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, з оплати отриманої ним продукції.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк протягом пяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом сплати судового збору у розмірі 17442,21 грн. На виконання вимог ухвали суду від 12 червня 2018 року від позивача 15 червня 2018 року надійшло платіжне доручення №852 від 15 червня 2018 року про сплату судового збору у розмірі 17442,21 грн.

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23 липня 2018 року. Ухвалою господарського суду від 23 липня 2018 року було відкладено підготовче судове засідання на 09 серпня 2018 року.

Ухвалою господарського суду від 09 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20 серпня 2018 року.

До початку розгляду справи по суті 20 серпня 2018 року представником позивача подана заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення коштів за поставку сільськогосподарської продукції молоко коровяче незбиране за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року.

В судовому засіданні 20 серпня 2018 року представник позивача підтримала заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення коштів за поставку сільськогосподарської продукції молоко коровяче незбиране за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року, в іншій частині позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 1034751,85 грн заборгованості за поставлену за лютий, березень 2018 року сільськогосподарську продукцію молоко коровяче незбиране.

20 серпня 2018 року ухвалою Господарського суду Чернігівської області прийнято заяву представника Сільськогосподарського кооперативу "Куковицький" про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення коштів за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року; відкладено розгляд справи по суті на 30 серпня 2018 року; зобовязано позивача заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення коштів за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року направити відповідачу та докази направлення надати суду.

До початку судового засідання 30 серпня 2018 року від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів надсилання заяви про відмову від частини позовних вимог до відома відповідачу по справі, а саме: опису вкладення, повідомлення про вручення та накладної №809.

В судове засідання 30 серпня 2018 року зявилися уповноважені представники позивача.

Відповідач в судове засідання 30 серпня 2018 року не зявився, уповноважених представників не направив, відзив на позов не надав. Про розгляд справи 30 серпня 2018 року був повідомлений своєчасно та належним чином про, що свідчить повідомлення про вручення №680 в матеріалах справи.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Згідно пунктів 1, 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав та не заперечив проти позовних вимог, поважність причин неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив, заяв та клопотань від відповідача не надходило. За таких обставин рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників позивача, господарський суд встановив:

01 червня 2014 року між Сільськогосподарським кооперативом «Куковицький» (товаровиробник) та Дочірнім підприємством «Коропський сир завод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» (заготівельник) було укладено договір №01/06.

Відповідно до п.1.1. вказаного договору товаровиробник зобовязався в порядку і на умовах, визначених цим договором передати у власність заготівельника сільськогосподарську продукцію молоко коровяче незбиране, що відповідає ДСТУ 3662-97 «Молоко коровяче незбиране» вимоги при закупівлі, а заготівельник зобовязався прийняти та оплатити сировину в порядку передбаченому цим договором.

У відповідності до вимог п. 7.1. Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року.

01 січня 2015 року між Сільськогосподарським кооперативом «Куковицький» та Дочірнім підприємством «Коропський сир завод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» було укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою змінено п. 7.1. Договору та викладено його в наступній редакції: «п.7.1 Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2015 року. По закінченні терміну дії даного договору, у разі відсутності письмової заяви Сторони про припинення, або зміну умов даного договору протягом одного місяця до моменту закінчення терміну дії Договору, він вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором».

19 лютого 2018 року між Сільськогосподарським кооперативом «Куковицький» та Дочірнім підприємством «Коропський сир завод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» було укладено угоду про врегулювання господарських відносин, що виникли за Договором №01/06 від 01.06.2014 року. У відповідності до п. 1 укладеної угоди про врегулювання господарських відносин сторони, діючи на засадах взаємовигідних партнерських відносин, за взаємною згодою домовились цією угодою в позасудовому (мировому) порядку врегулювати господарські правовідносини, які виникли між ними в ході виконання договору № 01/06 від 01.06.2014 року, за яким товаровиробник (СК «Куковицький») здійснює поставку на користь заготівельника (ДП «Коропський сир завод» ТОВ «СиЛ») сільськогосподарської продукції (молока коровячого незбираного), а заготівельник оплачує товаровиробнику вартість такої продукції. Пунктом 2 укладеної угоди про врегулювання господарських відносин сторони підтвердили, що станом на дату підписання вказаної угоди, у відповідності до договору, товаровиробник поставив на користь заготівельника сільськогосподарську продукцію, вартість якої не сплачена заготівельником: за період до 01.01.2018 на загальну суму 366508,59 грн, за період з 01.01.2018 до 19.02.2018 року на загальну суму 766631,03 грн. Загальна вартість сільськогосподарської продукції, поставленої товаровиробником за договором, яка підлягає сплаті заготівельником, станом на дату підписання вказаної угоди становила 1133139,62 грн.

Пунктом 5 вказаної угоди, сторони домовились, що цією угодою вони врегулювали (внесли зміни до Договору) виключно в частині порядку та строків оплати вартості продукції, поставленої за Договором за період до 19.02.2018. Пунктом 6 Угоди, сторони підтвердили, що їх зобовязання, передбачені Договором щодо порядку поставки та оплати сільськогосподарської продукції за Договором, починаючи з 20.02.2018., в повній мірі регулюється умовами Договору.

Починаючи з 20 лютого 2018 року, позивачем здійснювалась подальша поставка відповідачу сільськогосподарської продукції.

Так, у лютому 2018 року відповідач отримав від позивача сільськогосподарську продукцію (молоко в кількості 19358,00 кг) на загальну суму 184138,91 грн, що підтверджується приймальною квитанцією №КСЗ00001541 та товарно-транспортними накладними на перевезення молочної сировини: №1 від 23 лютого 2018 року; №2 від 26 лютого 2018 року та №3 від 28 лютого 2018 року.

У березні 2018 року відповідач отримав від позивача сільськогосподарську продукцію (молоко в кількості 90457,00 кг) на загальну суму 850612,95 грн., що підтверджується приймальною квитанцією №КСЗ00002357 та товарно-транспортними накладними на перевезення молочної сировини: №5 від 05 березня 2018 року, №6 від 07 березня 2018 року, №4 від 09 березня 2018 року, №7 від 09 березня 2018 року, №8 від 12 березня 2018 року, №9 від 14 березня 2018 року, №10 від 16 березня 2018 року, №11 від 19 березня 2018 року, №12 від 21 березня 2018 року, №13 від 23 березня 2018 року, №14 від 26 березня 2018 року, № 15 від 28 березня 2018 року, №16 від 28 березня 2018 року, №17 від 30 березня 2018 року, №18 від 30 березня 2018 року.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було предявлено відповідачу претензію №3 від 19 квітня 2018 року, але заборгованість відповідачем погашено не було.

У заяві про залишення без розгляду позовних вимог, представник позивача просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення коштів за поставку сільськогосподарської продукції молоко коровяче незбиране за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року (128061,86 грн). В іншій частині (1034751,85 грн) позивач позов просить задовольнити в повному обсязі. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача вартість поставленої за лютий, березень 2018 року продукції, загальною сумою 1034751,85 грн.

У відповідності до п. 2.2. Договору оплату за сировину заготівельник проводить 2 (два) рази на місяць по жиру та білку.

Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, вартість отриманої від позивача за лютий, березень 2018 року продукції, на суму 1034751,85 грн не оплатив.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи зміст укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1034751,85 грн заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути витрати, повязані з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.124 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Згідно вимог ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Розглянувши вимогу позивача про відшкодування витрат за правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ст. 13, 14, 15 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність може здійснюватись адвокатом індивідуально, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням.

Згідно зі ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 123 та статті 126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Крім того, відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Також слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Інтереси позивача у даній справі представляє адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №665 від 07 вересня 2012 року).

На підтвердження отримання позивачем правової допомоги надано: договір від 24 травня 2018 року про надання правової допомоги, ордер про надання правової допомоги від 07 червня 2018 року, копію платіжного доручення №716 від 24 травня 2018 року на суму 8000,00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №665 від 07 вересня 2012 року.

Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

У відповідності до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04, п. 269) вказав, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем документально підтверджено, що ним було сплачено 8000,00 грн на виконання договору від 24 травня 2018 року про надання правової допомоги. У відповідності до п. 3.1. договору від 24 травня 2018 року про надання правової допомоги, за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі 8000,00 грн, з яких: 2000,00 грн оплати послуг зі складання позовної заяви для подачі до Господарського суду Чернігівської області, 6000,00 грн оплати послуг з представництва інтересів замовника в Господарському суді Чернігівської області.

Оцінивши витрати з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, враховуючи подання позивачем заяви про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення коштів за поставку сільськогосподарської продукції за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року (128061,86 грн), суд дійшов висновку, що сума гонорару підлягає обмеженню сумою 7118,95 грн.

Згідно п. 5. ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує таке питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

У звязку з поданням позивачем заяви про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення коштів за поставку сільськогосподарської продукції молоко коровяче незбиране за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року (128061,86 грн), враховуючи вимоги п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, підстави для повернення позивачу судового збору в сумі 1920,93 грн відсутні, у звязку з чим з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 15521,28 грн.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 126, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення коштів за поставку сільськогосподарської продукції молоко коровяче незбиране за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року у сумі 128061,86 грн.

2.Позовні вимоги задовольнити повністю.

3.Стягнути з Дочірнього підприємства Коропський сирзавод Товариства з обмеженою відповідальністю СиЛ (вул. Дачна, 25, смт. Короп, Чернігівська область, 16200, ) на користь Сільськогосподарського кооперативу Куковицький (вул. Миру, 36, с.Куковичі, Менський район, Чернігівська область, 15655, код ЄДРПОУ 03797,85 грн заборгованості за поставку сільськогосподарської продукції молоко коровяче незбиране.

4.Стягнути з Дочірнього підприємства Коропський сирзавод Товариства з обмеженою відповідальністю СиЛ (вул. Дачна, 25, смт. Короп, Чернігівська область, 16200, ) на користь Сільськогосподарського кооперативу Куковицький (вул. Миру, 36, с.Куковичі, Менський район, Чернігівська область, 15655, ) 15521,28 грн судового збору та 7118,95 грн витрат на професійну правничу допомогу.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 30 серпня 2018 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/