ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/1456/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Анциборенко Віктора Анатолійовича (92740, АДРЕСА_1)
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" (63631, Харківська область, Шевченківський район, с.Старовірівка)
про стягнення коштів
за участю предстапвників:

позивача - Ліпчанський В.М., адвокат;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Анциборенко Віктор Анатолійович звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс", в якій просить суд стягнути з останнього 785 803, 71грн. основного боргу, неустойку в сумі 211242,28грн., 3% річних в сумі 20 470,30грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 15 262,74грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати вартості поставленого товару згідно договорів поставки нафтопродуктів №22 від 03.01.2017 року, №7 від 03.01.2018 року, №12 від 12.01.2018 року.

Ухвалою господарського суду від 04.06.2018 по справі №922/1456/18, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1456/18. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено "20" червня 2018 р. о(об) 10:20.

14.06.2018 від Фізичної особи - підприємця Анциборенко Віктора Анатолійовича надійшла заява про забезпечення позову (вх.№17173 від 14.06.2018).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2018 в задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Анциборенко Віктора Анатолійовича про забезпечення позову (вх.№17173 від 14.06.2018) відмовлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2018 відкладено підготовче засідання до 03.07.2018 року.

02.07.2018 року від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс", через канцелярію суду (вх.№18862) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.07.2018 відкладено підготовче засідання до 25.07.2018 о 12:20 год.

11.07.2018 року від Фізичної особи - підприємця Анциборенко Віктора Анатолійовича, через канцелярію суду (вх.№20054 ) надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на тому, що жодного підтвердження щодо сплати заборгованості відповідачем перед позивачем за договорами поставки нафтопроодуктів №22 від 03.01.2017 року, №7 від 03.01.2018 року,№12 від 12.01.2018 року не подано.

Відповідь на відзив долучена судом до матеріалів справи.

У зв'язку з відрядженням судді Присяжнюка О.О., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області № 6-1/2016 від 28 березня 2016 року, сторонам надіслані повідомлення про перенесення судового засідання у справі № 922/1456/18 за позовом Фізичної особи - підприємця Анциборенко Віктора Анатолійовича до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" про стягнення коштів, призначеного ухвалою суду від 03 липня 2018 року, з 25.07.2018 року на 31 липня 2018 року о(б) 09:40 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.07.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №922/1456/18 на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання до 29.08.2018 року о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 03 вересня 2018 року об 16:00 год.

В призначене судове засідання 03.09.2018 з'явився представник позивача, який наполягав на задоволенні позову, зазначаючи про відсутність доказів погашення відповідачем заборгованості.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив.

У даному випадку судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами, приймаючи до уваги те, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно, всебічно та повно дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Фізичною особою-підприємцем Анциборенко Віктором Анатолійовичем (Позивачем) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" (Відповідачем) укладені Договори поставки нафтопродуктів: № 22 від 03.01.2017 року, № 7 від 03.01.2018 року, № 12 від 12.01.2018 року.

Відповідно до умов зазначених договорів, позивач (Постачальник) зобов'язався поставити та передати у власність відповідачу (Покупцю) нафтопродукти (Товар), а відповідач (Покупець) зобов'язався в порядку та умовах, передбачених договорами прийняти нафтопродукти (Товар) та своєчасно оплатити їх вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю та своєчасно виконав свої зобов'язання за вище вказаними Договорами, що підтверджується: видатковими накладними № 29 від 08.08.2017 року, № 83 від 29.08.2017 року, № 106 від 31.08.2017, № 19 від 06.09.2017, №45 від 13.09.2017 року, №80 від 25.09.2017 року, №105 від 30.09.2017 року, №91 від 23.10.2017 року, №108 від 31.10.2017 року, №56 від 14.11.2017 року, №112 від 29.11.2017 року, №124 від 30.11.2017 року, №13 від 02.12.2017 року, №64 від 20.12.2017 року, №91 від 31.12.2017 року, №16 від 12.01.2018 року, №40 від 18.01.2018 року, №73 від 31.01.2918 року, №15 від 05.02.2018 року, №97 від 28.02.2018 року; Актами здачі-прийомки виконаних робіт (послуг): №29 від 08.08.2017 року, №83 від 29.08.2017 року, №106 від 31.08.2017 року, №19 від 06.09.2017 року, №45 від 13.09.2017 року, №80 від 25.09.2017 року, №105 від 30.09.2017 року, №91 від 23.10.2017 року, №108 від 31.10.2017 року, №56 від 14.11.2017 року, №112 від 29.11.2017 року, №124 від 30.11.2017 року, №13 від 02.12.2017 року, №64 від 20.12.2017 року, №91 від 31.12.2017 року, №16 від 12.01.2018 року, №40 від 18.01.2018 року, №73 від 31.01.2918 року, №15 від 05.02.2018 року, №97 від 28.02.2018 року; Товарно- транспортними накладними: №08/08,1 від 08.08.2017 року, №29/08-17 від 29.08.2017 року, №06/09-17 від 06.09.2017 року, №45 від 13.09.2017 року, №25/09,3 від 25.09.2017 року, №91 від 23.09.2017 року, №56 від 13.11.2017 року, №112 від 29.11.2017 року, №13 від 02.12.2017 року, №64 від 20.12.2017 року, №16 від 12.01.2018 року, №40 від 18.01.2018 року, №15 від 05.02.2018 року; Довіреністю №99 від 31.10.2017 року.

Проте, в порушення умов, укладених між позивачем та відповідачем договорів, відповідач за поставлений Товар вчасно не розрахувався, внаслідок чого за останнім виникла заборгованість.

Так, відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків від 31.10.2017 року - заборгованість СТОВ «Старовірівський птахокомплекс» перед ФОП Анциборенко Віктором Анатолійовичем за період з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року складала 569586 грн. 21 коп.

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків станом на 01.04.2018 року, підписаного Позивачем та Відповідачем, - заборгованість СТОВ «Старовірівський птахокомплекс» перед ФОП Анциборенко Віктором Анатолійовичем складала 785803 грн. 71 коп.

Позивач, з метою врегулювання спору,10.04.2018 року на адресу відповідача направив рекомендованим листом з описом вкладення Претензію на суму 785503 грн. 71 коп. (Вих.№01/НОМЕР_1) з вимогою сплатити виниклу заборгованість в семиденний строк з дня отримання претензії, проте відповідач заборгованість не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Таким чином, за доводами позивача, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, всупереч умовам договорів, належним чином не виконав свої зобов'язання щодо розрахунку за поставлений позивачем товар, зокрема у повному обсязі та у визначені строки оплату не здійснив, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 1017516,29 грн., з яких: сума основного боргу складає 785803,71 грн., неустойка - 211242,28 грн., 3% річних - 20470,30 грн.

Надаючи правову кваліфікацію вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

До частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, - господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ГПК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання перед відповідачем за Договорами поставки нафтопродуктів № 22 від 03.01.2017, № 7 від 03.01.2018, № 12 від 12.01.2018, а саме поставив відповідачу обумовлений договорами товар, проте відповідач за поставлений товар вчасно не розрахувався, чим порушив умови Договору.

Відповідач у судове засідання не з'явився, у відзиві на позов зеперечував проти позовних вимог, однак контррозрахунку суми боргу або доказів оплати заборгованості суду не надав.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем за Договорами поставки нафтопродуктів у заявленому розмірі 785803,71 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати товару є таким, що настав, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 785803,71 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 211242,28 грн, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За умовами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 6.2. Договору поставки нафтопродуктів № 22 від 03.01.2017 сторони передбачили, що покупець за договором несе відповідальність у вигляді неустойки: за порушення строків оплати, вказаних в рахунках-фактурах - сплата пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 5.2. Договору № 7 від 03.01.2018 у випадку порушення строку оплати за Товар, встановленого п. 3.2. цього Договору Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення виконання зобов'язань, від загальної суми боргу, за кожень день прострочення платежу.

Пунктом 6.3.1. Договору поставки нафтопродуктів № 12 від 12.01.2018 сторони передбачили, що у разі неналежного виконання грошового зобов'язання, прострочення якого триває більше 10 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від простроченої до оплати суми, за кожен день такого порушення, але в будь-якому випадку не більше 30% від суми заборгованості за відповідним зобов'язанням.

Проаналізувавши норми діючого господарського законодавства та умови договорів, а також докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 211242,28 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення 3% річних у розмірі 20470,30 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком позивача, розмір 3% річних від простроченої суми складає 20470,30 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнає вимоги позивача про стягнення з відповідача 20470,30 грн. 3% річних законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у даній справі суд вважає за необхідне покласти судовий збір на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 193, 218, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 73-74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" (63631, Харківська область, Шевченківський район, с. Старовірівка, код 31127574, р/р 254 в ПАТ "КБ "Глобус", МФО 380526) на користь Фізичної особи - підприємця Анциборенко Віктора Анатолійовича (92740, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, р/р ПАТ АТ "Райфайзенбанк Аваль" м. Київ, МФО380805) - 785 803, 71грн. основного боргу, неустойку в сумі 211242,28грн., 3% річних в сумі 20 470,30грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 15 262,74грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.09.2018 р.

Суддя О.О. Присяжнюк

справа № 922/1456/18