ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2018 р. Справа № 917/1889/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Медуниця О.Є. , суддя Фоміна В. О.

за участю секретаря судового засідання Кладько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Ладур Тетяни Вікторівни (вх. №1052 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 (ухвалене суддею Білоусовим С.М. у приміщенні господарського суду Полтавської області, повний текст рішення складено 07.05.2018) у справі №917/1889/17

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м. Полтава,

до фізичної особи - підприємця Ладур Тетяни Вікторівни, м. Полтава,

про стягнення 19 693,70 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 у справі №917/1889/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Ладур Т.В. на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 19693,70 грн збитків та 1378,00 грн судового збору.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку наявні всі елементи складу цивільного правопорушення в діях відповідача, як то: факт порушення відповідачем вимог законодавства, що виявився у тривалому використанні орендованого приміщення без договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, що призвело до наявності збитків у позивача; причинний зв'язок між збитками і протиправною поведінкою відповідача, оскільки використання орендованого приміщення відповідачем без належного правового оформлення, позбавило Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" права отримувати дохід у вигляді оплати за послуги з теплопостачання. Також дослідивши розрахунок збитків, суд дійшов висновку про те, що розрахунок є обґрунтованим належним чином та підтверджений необхідними доказами.

ФОП Ладур Т.В. з рішенням не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 у справі №917/1889/17 та винести постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ФОП Ладур Т.В. зазначає, що договірні відносини між сторонами виникли з моменту набрання рішенням господарського суду Полтавської області сили, а саме з жовтня 2017, яким визнано укладеним договір між позивачем та відповідачем про відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води. Тому збитки можуть рахуватися з цього періоду, а не з 2014 року.

Відповідач вказує, що вона є орендарем нежитлового приміщення згідно договору оренди від 06.03.2015, за яким в оренду передано 15 кв.м., тому при розрахунку збитків позивач безпідставно бере до розрахунку опалювальну площу орендованого приміщення 45,5 кв.м. На думку відповідача, належним відповідачем по справі повинен бути власник приміщення, який згідно закону та договірних зобов'язань повинен утримувати належне йому приміщення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.06.2018 (суддя Гребенюк Н.В.) апеляційну скаргу залишено без руху, постановлено протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали відповідачу усунути недоліки, а саме подати до Харківського апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі та належним чином оформлений опис вкладення.

У строк встановлений судом ФОП Ладур Т.В. усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Медуниця О.Є.) від 20.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ладур Т.В. на рішення господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 у справі №917/1889/17. Встановлено позивачу строк до 02.07.2018, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України, докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 призначено справу №917/1889/17 до розгляду на 16.07.2018.

05.07.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5102).

У судовому засіданні 16.07.2018 оголошено перерву до 23.07.2018, про що відповідною ухвалою повідомлено сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2018 у зв'язку з відпусткою судді Білецької А.М. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.

У судовому засіданні 23.07.2018 оголошено перерву до 30.07.2018, про що відповідною ухвалою повідомлено сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018 у зв'язку з відпусткою судді Гребенюк Н.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.

Згідно положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

30.07.2018 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 30.07.2018 приймає участь у розгляді цивільних справ в Апеляційному суді Полтавської області (вх.№5925).

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 30.07.2018 оголошено перерву до 30.08.2018, про що відповідною ухвалою повідомлено учасників справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2018 у зв'язку з відпусткою судді Істоміної О.А. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Медуниця О.Є.

У судовому засіданні представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

Предметом діяльності ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" є забезпечення-тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об'єктів на території м. Полтави та Полтавської області.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" являється теплогенеруючою (теплопостачальною) організацією в розумінні ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" як суб'єкт господарювання діяльності, який має у власності або у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Як стверджує позивач, 16.03.2017 ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" направлено цінним листом з описом вкладення відповідачу на адресу проживання та на адресу приміщення, де він здійснює підприємницьку діяльність, пропозицію щодо укладення договору №4375 на відпуск теплової енергії гарячої води з додатком №1 «Розрахунок обсягу теплової енергії».

Однак, в порушення вимог ст. 180 Господарського кодексу України відповідач залишив пропозицію про укладання договору без відповіді та реагування.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.09.2017 у справі №917/1073/17 позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ФОП Ладур Т.В. про визнання договору укладеним задоволено повністю, визнано укладеним договір №4375 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води разом з додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" разом з Додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача.

Судом при розгляді справи №917/1073/17 встановлено, що ФОП Ладур Т.В. фактично споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1 (загальною площею 45,5 кв.м.), що підтверджується копією фіскального чеку контрольної закупівлі в продовольчому магазині по вул. Балакіна,1/2. Вказані обставини, на думку позивача не потребують доказуванню відповідно до положень ст. 75 ГПК України.

Позивач зазначав, що за період з 01.11.2014 (дата початку опалювального сезону 2014) по 28.02.2017 (термін дії укладеного в судовому порядку договору з 01.03.2017) відповідач споживав теплову енергію, витрачену позивачем на опалення нежитлового приміщення (магазин) по АДРЕСА_1, не укладаючи договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, чим завдав збитків позивачу у вигляді неотриманих доходів на суму 19693,70 грн. ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" посилається на те, що внаслідок безоплатного споживання теплової енергії позивач не отримує кошти необхідні для розрахунків з енергопостачальниками і газопостачальними підприємствами, що може призвести до припинення відпуску природного газу та електричної енергії, та потягне за собою виникнення перебоїв або припинення подачі теплової енергії. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 19693,70 грн. збитків у вигляді неотриманих коштів за послуги теплопостачання.

03.05.2018 прийнято оскаржуване рішення, яким позовні вимоги задоволенні у повному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено права та обов'язки споживача. Так, згідно з частиною 1 зазначеної статті споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; згідно з частиною 3 зазначеної статті споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, хоч у частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

При цьому статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, збитки заявлені позивачем до стягнення полягають саме у бездоговірному споживанні теплової енергії. На підтвердження факту споживання теплової енергії у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 саме відповідачем, Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" посилається на обставини встановлені рішенням господарського суду Полтавської області від 05.09.2017 у справі № 917/1073/17.

Дійсно рішенням господарського суду Полтавської області від 05.09.2017 у справі № 917/1073/17 встановлено, що ФОП Ладур Т.В. фактично споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1 (загальною площею 45,5 кв.м.). Однак, безпідставно ухиляється від укладення договору на умовах запропонованих теплопостачальною організацією на основі тарифів на теплову енергію для потреб інших споживачів, встановлених уповноваженим органом. У зв'язку з чим в судовому порядку визнано укладеним договір № 4375 між позивачем та відповідачем на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води разом з додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" разом з Додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача.

Відповідно положень ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Отже договір вважається укладеним з моменту набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення господарського суду Полтавської області від 05.09.2017 у справі № 917/1073/17 складено 11.09.2017. Вказане рішення не було оскаржене до суду апеляційної інстанції та набрало законної сили 22.09.2017.

Разом з цим предметом позову є стягнення збитків в сумі 19693,70 грн. за період з 01.11.2014 по 28.02.2017 у вигляді неотриманих коштів за послуги теплопостачання нежитлового приміщення (магазин) по АДРЕСА_1, тобто за період до укладення відповідного договору.

Однак, матеріали даної справи не містять жодних доказів споживання відповідачем теплової енергії за період 01.11.2014 по 28.02.2017. Рішенням у справі №917/1073/17 також не встановлено, з якого моменту відповідач фактично споживає теплову енергію.

Представник позивача у судовому засіданні зазначав, що з 2014 на адресу відповідача направлялись листи про укладання договору, однак вони залишені без відповіді. Проте, до матеріалів справи докази листування позивачем не надавались.

Крім того, у позовній заяві ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" зазначає, що 16.03.2017 направлено відповідачу пропозицію щодо укладення договору. Обставини надсилання пропозиції у березні 2017 також встановлені судом у справі №917/1073/17.

Таким чином, позивачем не доведено, що саме відповідач в період з 01.11.2014 по 28.02.2017 здійснював фактичне споживання теплової енергії у вказаному приміщенні.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення позивачем постачання теплової енергії до нежитлового приміщення (магазину) по АДРЕСА_1 у спірний період (як-то акти підключення або відключення теплопостачання будинку, в якому знаходяться вказані приміщення, в опалювальний період, тощо).

Стосовно наданого позивачем розрахунку розміру понесених збитків, колегія суддів зазначає таке.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір завданих збитків позивачем визначено шляхом добутку тарифів, встановлених для ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" відповідно до норм чинного законодавства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на обсяг теплової енергії, розрахований згідно теплового навантаження. Кількість теплової енергії на опалення в кожному окремому місяці визначено позивачем відповідно до розрахованого теплового навантаження з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря та кількості днів в розрахунковому місяці.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком про обґрунтованість зробленого позивачем розрахунку розміру збитків. Зокрема, позивачем не підтверджено показники зазначених в розрахунку помісячних обсягів спожитої теплової енергії, які дані були взяті для їх визначення (наприклад, показники теплового навантаження та фактичної температури зовнішнього повітря). Не надано позивачем також і доказів введення застосованих ним тарифів. Відсутність вказаних даних унеможливлює здійснення перевірки судом проведеного позивачем розрахунку.

Окрім того, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 14.03.2018 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна власником спірного приміщення по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08.09.2014 у справі №545/4696/13-ц за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2, треті особи: Ладур Т.В., орган опіки і піклування Полтавської районної державної адміністрації про визнання договору в порядку ст. 3 ЦПК України, позов задоволено у повному обсязі. Визнано договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 3618 в редакції ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", запропонований за проектом, що направлений ОСОБА_2 листом за вих. № 30.1.-01/693 від 17.09.2013 року - укладеним. Вказане рішення не скасоване та є чинним

Таким чином, за вказаним рішенням правовідносини щодо користування тепловою енергією у спірний період (з 01.11.2014 по 28.02.2017) існували між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та ОСОБА_2 на підставі укладеного в судовому порядку договору.

В свою чергу, з ФОП Ладур Т.В. в судовому порядку укладено договір з 22.09.2017 (день набрання чинності рішення у справ №917/1073/17). Разом з цим п. 30 договору №4375 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води передбачено, що договір поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.03.2017 і діє в частині постачання теплової енергії по 21.12.2022, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Зазначене не суперечить положенням ч. 3 ст. 631 ЦК України, яка передбачає, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідач посилається на те, що 06.03.2015 між нею та фізичної особою ОСОБА_2, що є власником нежитлового приміщення (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення №1, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в оренду частину нежитлового приміщення загальною площею 15 кв.м., розташованого в будівлі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, для організації в ньому підприємницької діяльності щодо роздрібної торгівлі продуктами харчування.

Разом з цим ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.08.2016 у справі № 545/2683/16-ц встановлено, що громадянка ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис про смерть № 109.

А тому колегія суддів не може прийняти до уваги договір оренди нежитлового приміщення № 1 від 06.03.2015, оригінал якого суду не надавався та який укладено через п'ять місяців після смерті сторони за договором - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, які потрібні для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків: (протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 у справі №917/1889/17 та прийняття нового рішення про відмову у позові.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Ладур Тетяни Вікторівни задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 03.05.2018 у справі №917/1889/17 скасувати повністю.

Прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.09.18

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Фоміна В. О.