ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/334/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

при секретарі: Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Національного університету „Одеська морська академія"

на рішення Господарського суду Одеської області від 14.05.2018 року (Демешин О.А., повний текст складено: 16.05.2018р.)

по справі №916/334/18

за позовом Національного університету „Одеська морська академія" (65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8, код - 01127799)

до відповідача: Комунального підприємства „Теплопостачання м. Одеси" (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-б, код - 34674102)

про стягнення 7609,83 грн. з підстав зайво сплачених коштів за спожиту теплову енергію протягом грудня 2016 - січня 2017 року,

суддя суду першої інстанції: Демешин О.А.

дата ухвалення рішення: 14.05.2018 р.

повний текст рішення складений: 16.05.2018 р.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 23.08.2018р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018р. Національний університет „Одеська морська академія" звернувся до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Комунального підприємства „Теплопостачання м. Одеси" про стягнення 7609,83 грн. зайво сплачених коштів за спожиту теплову енергію протягом грудня 2016 - січня 2017 рр.

Позовні вимоги обгрунтовані умовами укладеного між сторонами Договору №5422/4 про закупівлю послуги з теплопостачання та тим, що в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Національного університету „Одеська морська академія", проведеною Південним офісом Державної аудиторської служби за період з 24.11.2016 по 25.01.2017р. по навчальному корпусу №7 - по 31.01.2017р. було виявлено зайве витрачання бюджетних коштів на оплату послуг теплопостачання у загальній сумі 9712,21 грн.

Відповідач частково задовольнив претензію позивача у сумі 2352,83 грн. та надав власний розрахунок. Заборгованість у сумі 7359,38 грн. відповідач не визнав.

Національний університет „Одеська морська академія" посилаючись на ст.ст.526,629 ЦК України, п.38 Правил користування тепловою енергією, умовами Договору №5422/4 про закупівлю послуги з теплопостачання, ст.ст. 162-164 ГПК України, просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 7609,83 грн.

У відзиві на позовну заяву, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що позивачем неправильно здійснено розрахунок вартості витрат на теплопостачання, відсутні посилання на вихідні данні, підтверджені належними документами, що є складовими розрахунку позивача.

Відповідачем до відзиву надано власний розрахунок такої вартості.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що надані відповідачем розрахунки нарахувань за спожиту теплову енергію не надають можливості визначити помилковість чи вірність розрахунку, який викладено у позові Університету. Відповідач надає загальні нарахування за усіма об'єктами Університету. В наданих відповідачем розрахунках по навчальному корпусу №7 неможливо чітко розібратись, яка загальна кількість Гкал була спожита Університетом у грудні 2016 року та у січні 2017 року відповідно, враховуючи вартості 1 Гкал. Акт звіряння розрахунків від 25.01.2018р. №5422/5 Університетом не підписано. Крім того, акт звіряння не є документом, які підтверджують наявність або відсутність заборгованості, тощо.

Позивач зазначив, що у позові ним заявлено вимоги на суму 7609,83грн., але перевіряючи розрахунок наведений у позові та враховуючи нові вихідні дані Університетом виявлена помилка/описка при розрахунках, а тому сума переплати становить 7804,55 грн., яка є остаточною.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.05.2017 року (суддя Демешин О.Ю.) у задоволенні позовних вимог Національного університету „Одеська морська академія" відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позивачем при розрахунку теплової енергії не враховано зміну тарифів на теплову енергію НКРЕКУ за період грудень 2016 року - січень 2017 року. Крім того, розрахунок позивача не містить алгоритму визначення кількості спожитої теплової енергії на момент виведення з експлуатації теплового лічильника по об'єкту НК № 7 по вул. Дідріхсона, 8 у січні 2017 року, а тому в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Національний університет „Одеська морська академія" просить скасувати частково рішення господарського суду Одеської області від 14.05.2018р. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з КП „Теплопостачання м. Одеси" на користь НУ „Одеська морська академія" 1145,89 грн., зайво сплачених коштів за спожиту теплову енергію у грудні 2016р.

Не погоджуючись частково з ухваленим рішенням, скаржник вважає, що рішення в частині відмови в стягненні зайво сплачених коштів за спожиту теплову енергію за грудень 2016р. є необґрунтованим.

Скаржником в апеляційні скарзі здійснено новий розрахунок спожитої теплової енергії, відповідно до якого передплата позивача становить 1 145 грн. 89 коп. та зазначено, що судом не враховано цих обставин у різниці розрахунках, які здійснені апелянтом та відповідачем, у зв'язку з чим і дійшов, на думку скаржника, невідповідних висновків та неповно з'ясував обставини.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.06.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НУ „Одеська морська академія" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.05.2018 року у справі № 916/334/18.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.07.2018р. призначено справу №916/334/18 до розгляду на 17.07.2018р. о 14:30 год.

У зв'язку з перебуванням судді-учасника колегії Поліщук Л.В. у відпустці, судове засідання 17.07.2018р. у справі №916/334/18 не відбулось, про що складено Довідку від 17.07.2018 р.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2018р. у зв'язку із відпусткою судді Бєляновського В.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 916/334/18, згідно з яким розгляд апеляційної скарги Національного університету „Одеська морська академія" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.05.2018 року автоматично розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя Величко Т.А., судді Богатир К.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.08.2018р. прийнято апеляційну скаргу Національного університету „Одеська морська академія" на рішення Господарського суду Одеської області від 14.05.2018 року у справі № 916/334/18 до провадження у новому складі колегії суддів. Призначено розгляд справи на 23 серпня 2018р. о 12:00.

У відзиві на апеляційну скаргу КП „Теплопостачання м. Одеси" просить рішення господарського суду Одеської області від 14.05.2018р. по справі №916/334/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Національного університету „Одеська морська академія" без задоволення.

КП „Теплопостачання м. Одеси" зазначає, що доводи, викладені у апеляційні скарзі в частині наданого розрахунку не були предметом розгляду під час слухання справи у суді першій інстанції, а тому він не може бути предметом розгляду під час перегляду справи в апеляційній інстанції. Заміна розрахунку, яким обґрунтовувалась сума позову на даному етапі розгляду справи не допускається.

Також, відповідач зазначає, що наведений в апеляційній скарзі розрахунок позивача містить арифметичну помилку у розрахунку середньодобового показника, а також вказаний розрахунок виконаний на користь теплопостачальної організації.

У судове засідання 23.08.2018р. сторони не з'явились.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено господарським судом, 29.12.2015р. між позивачем (Замовник) та відповідачем (Учасник) було укладено Договір № 5422/4 про закупівлю послуги з теплопостачання.

Відповідно до умов Договору 5422/4, відповідач зобов'язався надати послуги з постачання теплової енергії в навчальних корпусах, басейні та екіпажах Університету, а останній зобов'язався здійснювати оплату послуг.

Договір № 5422/4 діяв до 31.03.2017 р.

Позивач зазначає, що Південним офісом Держаудитслужби України була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Університету за період з 01.12.2015 р. по 30.06.2017р., за результатами якої , було виявлено зайве витрачання бюджетних коштів на оплату послуг теплопостачання у загальній сумі 9712,21 грн.

26.12.2017р. позивач звернувся до відповідача з претензією про перерахування оплати за отриману послугу з теплопостачання, яку відповідач частково визнав на суму 2352,83грн., та повернув ці грошові кошти позивачу добровільно.

Позивач, посилаючись на ст.ст.526,629 ЦК України, п.38 Правил користування тепловою енергією, умовами Договору №5422/4 про закупівлю послуги з теплопостачання, ст.ст. 162-164 ГПК України, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Національного університету „Одеська морська академія" та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду, позивач не врахував зміну тарифів на теплову енергію НКРЕКУ за період грудень 2016 року - січень 2017 року. Крім того, розрахунок позивача не містить алгоритму визначення кількості спожитої теплової енергії на момент виведення з експлуатації теплового лічильника по об'єкту НК № 7 по вул. Дідріхсона, 8 у січні 2017 року.

Так, згідно Акту виведення з експлуатації вузлу обліку теплової енергії від 01.01.2017р. з цієї дати було виведено з експлуатації вузол обліку теплової енергії учбового корпусу № 7 по вул.Дідрихсона, 8, а по Акту приймання в експлуатацію вузлу обліку теплової енергії від 19.01.2017р. цей прибор обліку було введено в експлуатацію з 19.01.2017р.

Тобто, за період з 01.01.2017р. по 18.01.2017р. включно розрахунок слід було здійснювати згідно середньодобових показників лічильника за минулий місяць та з урахуванням зміни різних тарифів на теплопостачання в період з 01.01.2017р. по 12.01.2017р. (1706,952грн. за 1 Гкал ) і в період з 13.01.2017р. по 18.01.2017р. (1415,112грн. за 1 Гкал).

Відповідачем саме таким чином було здійснено розрахунок, що відповідає пункту 11.2.4 договору та Правилам користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМ України № 1198 від 03.10.2007р.

Крім того, позивачем відповідачу була надана відомість споживання теплової енергії по об'єкту, розташованому по вул..Дідрихсона, 8, за період з 24.11.2016р. по 31.12.2016р., з якої вбачається, що фактично за грудень були надані відомості лише за період з 01.12.2016р. по 19.12.2016р. Тобто, за період з 20.12.2016р. по 31.12.2016р. розрахунок вартості спожитої теплової енергії, також, відповідачем було здійснено за середньодобовими показниками, враховуючи відсутність відомостей щодо спожитої теплової енергії в цей період за приладами обліку.

Апеляційна інстанція зазначає, що при обрахуванні вартості теплової енергії спожитої НУ „Одеська морська академія", КП „Теплопостачання м. Одеси" діяло у відповідності до договірних зобов'язань сторін та в рамках діючого законодавства.

Розрахунки зроблені відповідачем, не перевищують розмірів грошових коштів, сплачених позивачем за отриману теплову енергію у спірний період.

Стосовно нового розрахунку, наведеного НУ „Одеська морська академія" в апеляційній інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Позивачем тричі перераховувалась сума переплати за спожиту теплову енергію.

Так, перший розрахунок міститься в позовній заяві на суму 7609,83грн.

Другий розрахунок заявлено у відповіді на відзив на суму 7804,55 грн. Оскільки заяви про збільшення позовних вимог позивачем не надано не було, судом розглядався спір в межах заявленої ціни позову в розмірі 7609,83 грн., про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Третій розрахунок позивачем заявлено в апеляційній інстанції на суму 1145,89 грн.

Судом апеляційної інстанції, не приймається до розгляду наведений скаржником в апеляційній скарзі розрахунок на суму 1145,89 грн., оскільки він відрізняється від розрахунку, наведеного в позовній заяві, і не був предметом розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги матеріали та обставини справи, апеляційний господарський суд вважає цілком обґрунтованим висновок господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

3. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 14.05.2018р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін на підставі ст.276 ГПК України.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України (в діючій редакції) постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Національний університет „Одеська морська академія", оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Національного університету „Одеська морська академія"залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 14.05.2018р. у справі №916/334/18 - без змін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.08.2018р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук