ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/14160/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Г.О. Вронська, І.В. Ткач

обов'язки секретаря судового засідання за дорученням головуючого судді у судовій колегії здійснює помічник судді - Т.М. Зварич,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018р.

у складі колегії суддів: К.В. Тарасенко - головуючий, І.А. Іоннікова, О.В. Тищенко

та на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2017р.

суддя: Т.М. Ващенко

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс"

до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

про зобов'язання виконати умови договору

за участю представників:

від позивача: не з'явилися,

від відповідача: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

ТОВ "Акваполіс" звернулося до господарського суду із позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про зобов'язання виконати умови договору банківського вкладу №207444 від 15.08.2013р. шляхом перерахування на користь позивача 310 671,67 грн. на поточний рахунок №9070 в ПАТ КБ "Приватбанк".

Позов мотивований тим, що відповідач 28.05.2014р. в односторонньому порядку перерахував 310 671,67 грн. з депозитного рахунку позивача на рахунок №4163. У квітні 2017р. позивач просив відповідача повернути грошові кошти у розмірі 310 671,67 грн. шляхом перерахування їх на інший поточний рахунок позивача №9070 або надання заявнику доступу до вказаних грошових коштів на рахунку, з якого вони були списані банком. Вказана заява-претензія була залишена відповідачем без відповіді. Платіжне доручення №1116 від 24.05.2017р. на суму 310671,67 грн. щодо перерахування даної суми грошових коштів з останнього відомого позивачу рахунку №4163 на рахунок позивача №9070, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк, не виконане банком.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.11.2017р. у справі №910/14160/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018р., позовні вимоги ТОВ "Акваполіс" задоволено в повному обсязі. Зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" виконати умови договору банківського вкладу №207444 від 15.08.2013р. шляхом перерахування на користь ТОВ "Акваполіс" грошових коштів на суму 310 671,67 грн. на поточний рахунок № 9070 в ПАТ КБ "Приватбанк" (МФО 305299).

Судові рішення мотивовані з посиланням на норми ст. ст. 1066, 1068, 1071, 1074 ЦК України та тим, що позивач дотримався встановлених законом правил переказу коштів та ініціював в належний спосіб переказ коштів з рахунку №4163 на рахунок позивача № 9070, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі платіжного доручення №1116 від 24.05.2017р. на суму 310 671,67 грн., проте відповідач доказів виконання даного платіжного доручення суду не надав.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПАТ КБ "Приватбанк", не погоджуючись із судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаржник вважає, що судами порушено норми ст. ст. 74, 76, 77, 78, 79 ГПК України, оскільки прийнято рішення за відсутності належних доказів на підтвердження укладання договорів з позивачем та підтвердження факту внесення коштів на рахунок та знаходження їх на рахунку (банківські екземпляри договору та платіжного документу про внесення коштів). Відповідач зазначає, що вказані документи він не зміг подати суду, так як позбавлений доступу до документів на території АРК у зв'язку з окупацією.

Скаржник також вважає безпідставними посилання позивача на факт самостійного перерахування банком грошових коштів, що належали позивачу, на інший рахунок позивача згідно з копією меморіального ордеру №Е0528L0LF8 від 28.05.2014р., оскільки відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність станом на зазначену дату згідно з рішенням правління банку від 15.05.2014р. про припинення діяльності кримської філії банку.

Крім того, на думку скаржника, недоведеним є факт знаходження коштів на рахунку №4163.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Акваполіс" вважає її доводи безпідставними, оскільки внесення коштів на депозитний рахунок №4163 та самостійне перерахування банком їх на рахунок №4163 підтверджено належними доказами, зокрема звітами про дебетові та кредитові операції по рахункам та меморіальним ордером.

Також позивач зазначає, що факт укладення договору банківського вкладу №207444 від 15.08.2013р. та наявність грошових коштів на депозитному рахунку підтверджується нарахуванням банком на суму депозиту відсотків.

Крім того відповідач вважає, що припинення філії відбулось не 15.05.2014р., а лише 04.06.2014р., і вказані обставини не впливають на обсяг зобов'язань банку.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

16 листопада 2002 р. ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Кримського регіонального управління як банк та ТОВ "Акваполіс" як клієнт уклали договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування №411312, відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок (поточні рахунки) у національній та іноземній валюті (в тому числі картковий) та/або здійснює його (їх) розрахунково-касове обслуговування відповідно до діючих нормативних актів Національного банку України.

Банком було відкрито клієнту поточні рахунки в національній валюті №2051 та №9070.

15 серпня 2013 р. між банком та клієнтом було укладено договір банківського вкладу №207444, предметом якого визначено внесення ТОВ "Акваполіс" та прийняття банком тимчасово вільних коштів ТОВ "Акваполіс".

Банком було відкрито ТОВ "Акваполіс" депозитний рахунок № 4163.

Судами встановлено, що правовідносини сторін визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.6.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент укладення договору банківського вкладу, предметом регулювання даного розділу є внесення клієнтом і прийняття банком тимчасово вільних грошових коштів (далі - вкладу), в сумі і на строк, які вказані в акцепті клієнта, із зобов'язанням виплатити клієнту суму вкладу і відсотки на умовах та в порядку, які встановлені цим розділом, договором приєднання про розміщення грошових коштів на депозиті.

Умови та правила надання послуг поточного депозиту наведені в п.п. 3.6.2.6- 3.6.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.6.2.6.3.1 Умов банк зобов'язаний відкрити рахунок для обліку вкладу клієнта на підставі акцепта клієнта з врахуванням виконання законодавчих вимог по ідентифікації клієнта в банку, прийняти на депозитний рахунок грошові кошти клієнта на строк у відповідності до акцепта клієнта.

28 травня 2014р. відповідачем в особі відокремленого підрозділу Кримського РУ ПАТ КБ "Приватбанк" в односторонньому порядку за меморіальним ордером №Е0528L0LF8 перераховано залишок грошових коштів позивача, які знаходились на депозитному рахунку №4163 в сумі 310 671,67 грн., на рахунок №4163 з призначенням платежу "сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879".

Вказане встановлено судами з меморіального ордеру та звіту про дебетові та кредитові операції по рахунку № 4163 за період "травень 2014 року".

11 квітня 2017р. позивач направив відповідачу заяву-претензію, в якій просив повернути грошові кошти у розмірі 310 671,67 грн., які були безпідставно списані з депозитного рахунку №4163, шляхом перерахування їх на інший поточний рахунок №9070 або надання заявнику доступу до вказаних грошових коштів на рахунку, з якого вони були списані банком. Вказана заява-претензія була отримана відповідачем 12.04.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак жодної відповіді позивач не отримав, грошові кошти відповідачем перераховані не були.

В подальшому позивач направив відповідачу лист від 24.05.2017р. та платіжне доручення №1116 від 24.05.2017р. на суму 310671,67 грн. щодо перерахування даної суми грошових коштів з останнього відомого позивачу рахунку № 4163 на рахунок позивача № 9070, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк". Однак, дане платіжне доручення не було виконане банком.

В листі Департаменту систем Національного банку України від 23.11.2004р. № 25-118/1918-12202 до недіючих рахунків віднесено рахунки, за якими протягом тривалого часу не здійснювалися операції, із власниками яких банком утрачений зв'язок та зазначено, що кошти клієнтів, перенесені на балансовий рахунок 2903 "Кошти клієнтів за недіючими рахунками", мають обліковуватись банком на цьому рахунку до моменту звернення власників цих коштів щодо розпорядження ними.

Відповідно до листа НБУ від 23.11.2014р. №25-118/1918-12202 кошти клієнтів, перенесені на балансовий рахунок 2903 "Кошти клієнтів за недіючими рахунками", мають обліковуватись банком на цьому рахунку до моменту звернення власників цих коштів щодо розпорядження ними.

У відповідності до витягу з протоколу №18 від 15.05.2014р. засідання Правління відповідача вирішено припинити діяльність відокремлених підрозділів філії "Кримське регіональне управління" ПАТ КБ "Приватбанк" та подати Національному банку України у встановленому порядку повідомлення про припинення діяльності відокремлених підрозділів філії "Кримське регіональне управління" ПАТ КБ "Приватбанк".

Згідно з листом Національного банку України рішенням правління відповідача від 29.05.2014р. № 20 діяльність Кримського РУ ПАТ КБ "Приватбанк" було тимчасово призупинено з 04.06.2014р., 04.06.2014р. до Державного реєстру банків було здійснено запис щодо зміни місцезнаходження та тимчасового призупинення діяльності Кримського РУ ПАТ КБ "Приватбанк".

6. Норми права, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Згідно зі ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За умовами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з положеннями ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

За положеннями ч. 1 ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за платіжним дорученням. Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

За ст. 30.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

7. Мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Здійснивши юридичний аналіз положень ст. ст. 1066, 1071, 1074 ЦК України, Верховний Суд звертає увагу, що укладаючи договір банківського рахунку банк приймає на себе зобов'язання з гарантування клієнту права безперешкодно розпоряджатися грошовими коштами на такому рахунку.

Як правильно враховано господарськими судами попередніх інстанцій, позивач, який є клієнтом відповідача, є власником наявних у нього на рахунку грошових коштів, і його право щодо користування належними йому грошовими коштами є непорушним в силу приписів ст. 41 Конституції України.

Обмеження для клієнта у праві розпорядження грошовими коштами можуть бути встановлені тільки законом або укладеним між сторонами договором. Навіть якщо відповідно до закону банк тимчасово обмежує право клієнта в розпорядженні грошовими коштами на банківському рахунку, таке обмеження не може бути постійним.

Як встановлено судами, платіжне доручення №1116 від 24.05.2017р. щодо перерахування грошових коштів з останнього відомого позивачу рахунку №4163 на рахунок позивача №9070, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк, банком не виконане. Відповідачем не було виконано умов договору, укладеного з позивачем, та вимог законодавства щодо перерахування грошових коштів у визначений строк.

Бездіяльність банку у виконанні ним розпоряджень клієнта про виконання його платіжного доручення свідчить про порушення ст. 1 Протоколу 1 Конвенції, яка гарантує кожному право на мирне володіння його майном. Дії банку з невиконання розпорядження клієнта не можуть бути виправдані "суспільними інтересами" та відповідністю їх вимогам закону чи загальним принципам міжнародного права.

Суд вважає, що відповідачем порушено права та законні інтереси позивача, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості розпоряджатися належними йому грошовими коштами, у зв'язку з чим погоджується з наявністю правових підстав для зобов'язання відповідача виконати умови договору банківського вкладу №207444 від 15.08.2013р. шляхом перерахування на користь ТОВ "Акваполіс" грошових коштів на суму 310 671,67 грн. на поточний рахунок № 9070 в ПАТ КБ "Приватбанк".

Верховний Суд враховує встановлені судами обставини щодо дотримання позивачем встановлених законом правил переказу коштів та ініціювання в належний спосіб переказ коштів з рахунку №4163 на рахунок позивача №9070, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі платіжного доручення №1116 від 24.05.2017р. на суму 310 671,67 грн.

Суд не приймає доводів скаржника про те, що позивачем не надано доказів існування договірних відносин між сторонами та доказів внесення спірних коштів на рахунок та знаходження їх на рахунку. Судами попередніх інстанцій прийнято до уваги копію меморіального ордеру №Е0528L0LF8 від 28.05.2014р., за яким банк в особі відокремленого підрозділу Кримського РУ ПАТ КБ "Приватбанк" в односторонньому порядку перерахував кошти позивача в сумі 310 671,67 грн., з депозитного рахунку №4163 на рахунок № 4163 з призначенням платежу "сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879".

Також судами досліджено та взято до уваги звіт про дебетові та кредитові операції по рахунку № 4163 за травень 2014 року, який створений у програмному комплексі "Приват-24".

Вказані докази оцінені судами попередніх інстанцій як належні та допустимі докази існування договірних правовідносин між сторонами. До компетенції суду касаційної інстанції не належить переоцінка фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Суд відхиляє доводи скаржника про те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність станом на дату меморіального ордеру, оскільки згідно з рішенням правління банку від 15.05.2014р. припинилась діяльність кримської філії банку. Як правильно звернув увагу позивач у відзиві та як встановлено судами попередніх інстанцій, діяльність Кримського РУ ПАТ КБ "Приватбанк" було тимчасово призупинено з 04.06.2014р.

Таким чином, на момент приведення операції за меморіальним ордером №Е0528L0LF8 від 28.05.2014р. діяльність Кримського РУ ПАТ КБ "Приватбанк" не була припинена.

8. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного, Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених господарськими судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувані рішення та постанова є законними та обґрунтованими, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018р. у справі №910/14160/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Г.О. Вронська

Суддя І. В. Ткач