РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2018Справа № 910/8762/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста"
доДочірнього підприємства "Управління баштових кранів" товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація"
простягнення 1 258 165, 14 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:

від позивача: Ткаченко В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: Шпак В.І. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Дочірнього підприємства "Управління баштових кранів" Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація" про стягнення основного боргу в розмірі 1 162 000, 00 грн, інфляційних витрат у розмірі 73 914, 82 грн, 3% річних у розмірі 22 253, 10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення своїх зобов'язань за договором безвідсоткової строкової поворотної допомоги № 1612/2016 від 16.12.2016, станом на 20.06.2018 не повернено суму безвідсоткової строкової поворотної допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.08.2018 року.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні 10.08.2018 наполягав на задоволенні заявленого позову та надав розрахунок ціни позову.

У свою чергу, представник відповідача повідомив суд, що ДП "Управління баштових кранів" Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація" визнає позовні вимоги в розмірі 1 162 000, 00 грн, але у зв'язку зі скрутним становищем, на даний час відповідач не має змоги погасити заборгованість. Вказані вище доводи також викладені й у письмовому клопотанні.

З огляду на те, що в судовому засіданні 10.08.2018 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що представники позивача та відповідача у даному судовому засіданні зазначили, що повідомлені про наслідки закриття підготовчого засідання та не заперечували проти початку розгляду спору по суті у той самий день, судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 29.08.2018.

22. 08.2018 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання відповідно до якого ДП "УБК" ТОВ "УБК БМ" визнає позовні вимоги щодо інфляційних витрат за непогашення основного боргу в розмірі 73 912, 04 грн та 3% річних в розмірі 22 253, 10 грн.

У свою чергу, 27.08.2018 позивачем було подано клопотання про уточнення позовних вимог, згідно з яким ТОВ "ФГ "Авеста" просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 1 162 000, 00 грн, інфляційні втрати в розмірі 73 912, 04 грн, 3% річних в розмірі 22 253, 10 грн.

Безпосередньо в судовому засіданні 29.08.2018 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову з урахуванням поданого раніше клопотання про уточнення, а також надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі та надав усні пояснення.

У судовому засіданні було надано оцінку клопотання позивача про уточнення позовних вимог та зроблено висновок, що фактично мова йде про зменшення ціни позову в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

З урахуванням наведених обставин, суд розглядає спір з урахуванням нової ціни позову 1 258 165, 14 грн.

Судом було завершено з'ясування обставин та перевірку їх доказами, проведено судові дебати відповідно до вимог процесуального законодавства.

Наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Група "Авеста" (Сторона 1) та Дочірнім підприємством "Управління баштових кранів "Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація" (Сторона 2) укладено договір № 1612/2016 безвідсоткової строкової фінансової допомоги, відповідно до умов якого Сторона 1 зобов'язується надати Стороні 2 безвідсоткову допомогу, а остання зобов'язується використати її за призначенням та повернути у визначений даним Договором строк. За взаємною згодою сторін допомога надається на безвідсотковій (безвідплатній) основі.

Розділом 2 Договору передбачено, що фінансова допомога надається Стороні 2 для здійснення підприємницької діяльності.

Сума допомоги становить 1 162 000, 00 грн (п. 3.1. Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 12.10.2017).

Сторони також погодили строк надання допомоги - до 30.10.2017 (п. 5.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 23.01.2017).

Спір у справі виник у зв'язку з тим, як зауважує позивач, що відповідачем в порушення своїх зобов'язань за договором безвідсоткової строкової поворотної допомоги № 1612/2016 від 16.12.2016, станом на 20.06.2018 не повернено суму безвідсоткової строкової поворотної допомоги.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору № 1612/2016 безвідсоткової строкової фінансової допомоги між Сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 1612/2016 безвідсоткової строкової фінансової допомоги, позивачем видано відповідачу грошові кошти у розмірі в розмірі 1 162, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 60 від 16.12.2016 та № 3 від 12.10.2017, проте відповідачем не були повернуті грошові кошти у повному обсязі у передбачений Договором строк.

Таким чином, заборгованість Дочірнього підприємства "Управління баштових кранів" товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста" за Договором № 1612/2016 безвідсоткової строкової фінансової допомоги становить 1 162 000, 00 грн.

Суд зазначає, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу грошових коштів в розмірі 1 162 000, 00 грн у строк до 30.10.2017 року.

Отже, Суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив повернення грошових коштів у строк до 30.10.2017 у повному розмірі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 1 162 000, 00 грн - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 22 253, 10 грн та інфляційних витрат у розмірі 73 912, 04 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо повернення коштів у строк, визначений умовами Договору, позивачем нараховано до стягнення:

- 3% річних у розмірі 22 253, 10 грн.

- інфляційні нарахування у розмірі 73 912, 04 грн.

Господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та 3% відсотків річних, судом встановлено, що розмір 3% річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства в межах визначеного позивачем періоду становить 22 253, 10 грн, а інфляційних нарахувань - 73 912, 04 грн.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста" щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста" підлягають задоволенню.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Управління баштових кранів" товариства з обмеженою відповідальністю "УБК Будмеханізація" (04209, м. Київ, вул. Лебединська, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Авеста" (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 6/8; ) суму основного боргу в розмірі 1 162 000, 00 грн, інфляційні втрати в розмірі 73 912, 04 грн, 3% річних в розмірі 22 253, 10 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 18 799,95 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено та підписано 03.09.2018 року

Суддя Ю.О.Підченко