ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.09.2018м. ДніпроСправа № 904/1081/18
Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Відкритого акціонерного товариства "Мозирський нафтопереробний завод" про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу у справі
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро
до Відкритого акціонерного товариства "Мозирський нафтопереробний завод", м. Мозир, Республіка Білорусь
про стягнення суми збитків в розмірі 1060340грн.06коп.
Від позивача: не з'явився
Від відповідача: Герман М.М., дов. №19-339 від 29.05.2018р.
СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Відкритого акціонерного товариства "Мозирський нафтопереробний завод" з позовом про стягнення суми збитків в розмірі 1060340грн.06коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018р. у справі №904/1081/18 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Відкритого акціонерного товариства "Мозирський нафтопереробний завод" про стягнення суми збитків в розмірі 1060340грн.06коп. відмовлено в повному обсязі.

23.08.2018р. Відкрите акціонерне товариство "Мозирський нафтопереробний завод" звернулось до суду із заявою №б/н від 23.08.2018р. про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу.

До заяви №б/н від 23.08.2018р. про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу, відповідачем додані: копія договору про надання правової допомоги №01-29-05/18 від 29.05.2018р.; копія рахунку - фактури №31/18 від 29.05.2018р. на суму 4600грн.; копія платіжного доручення №568182 від 01.06.2018р. на суму 3910грн.; копія свіфт повідомлення від 01.06.2018р.; копія платіжного доручення №571442 від 23.07.2018р. про сплату податку на доходи у розмірі 53,19грн.; копія заяви в податкову; копія рахунку - фактури №55/18 від 21.08.2018р. на суму 4600грн. (3 том - а.с. 43 - 57).

Заявою №б/н від 27.08.2018р. відповідач додатково долучив до матеріалів справи копію платіжного доручення №573372 від 23.08.2018р. на суму 3910грн.; копію свіфт повідомлення від 23.08.2018р.; копію платіжного доручення №573460 від 24.08.2018р. про сплату податку на доходи у розмірі 50,61грн. (3 том - а.с. 60 - 62).

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на позовну заяву №19-1496 від 17.05.2018р., відповідач зазначив, що орієнтований розмір витрат на правову допомогу, які будуть понесені відповідачем у зв'язку з розглядом справи №904/1081/18, становить 10000грн.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається зі змісту рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018р. у справі №904/1081/18 судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат відповідача на правову допомогу адвоката.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018р. прийнято заяву Відкритого акціонерного товариства "Мозирський нафтопереробний завод" про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу до розгляду.

У судове засідання від 03.09.2018р. з розгляду заяви про відшкодування витрат відповідача на професійну правову допомогу представник позивача не з'явився, письмово викладеної правової позиції щодо заяви відповідача не надав, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали заяви про відшкодування витрат відповідача на професійну правову допомогу господарський суд встановив.

Відповідач заявив до стягнення витрати на професійну правову допомогу у загальному розмірі 10000грн. (відзив на позов, том 1, а.с. 148 - 159).

Як зазначалось вище, до заяви №б/н від 23.08.2018р. про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу, відповідачем додані: копія договору про надання правової допомоги №01-29-05/18 від 29.05.2018р.; копія рахунку - фактури №31/18 від 29.05.2018р. на суму 4600грн.; копія платіжного доручення №568182 від 01.06.2018р. на суму 3910грн.; копія свіфт повідомлення від 01.06.2018р.; копія платіжного доручення №571442 від 23.07.2018р. про сплату податку на доходи у розмірі 53,19грн.; копія заяви в податкову; копія рахунку - фактури №55/18 від 21.08.2018р. на суму 4600грн. (3 том - а.с. 43 - 57).

Заявою №б/н від 27.08.2018р. відповідач додатково долучив до матеріалів справи копію платіжного доручення №573372 від 23.08.2018р. на суму 3910грн.; копію свіфт повідомлення від 23.08.2018р.; копію платіжного доручення №573460 від 24.08.2018р. про сплату податку на доходи у розмірі 50,61грн. (3 том - а.с. 60 - 62).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до приписів частини 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на оплату правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджені витрати відповідача в загальному розмірі 7820грн., пов'язані з оплатою послуг адвоката.

Пунктом 2 частини 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018р. у справі №904/1081/18 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Відкритого акціонерного товариства "Мозирський нафтопереробний завод" про стягнення суми збитків в розмірі 1060340грн.06коп. відмовлено в повному обсязі, фактично понесені відповідачем витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 7820грн. покладаються на позивача.

Керуючись нормами статей 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код: 40075815; місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код: 40081237; місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108) на користь Відкритого акціонерного товариства "Мозирський нафтопереробний завод" м. Мозир, Республіка Білорусь (ОКПО: 00; місцезнаходження: 247760, Республіка Білорусь, Гомельська область, м. Мозир) суму витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката в розмірі 7820грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В судовому засіданні 03.09.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний 07.09.2018р.

Суддя Р.Г. Новікова