РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.08.2018Справа № 910/8181/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Днілоз»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Вектороптторг»
простягнення 967 638,00 грн.
Суддя Босий В.П.

при секретарі судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Зарвій І.Л.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Днілоз» (надалі - ТОВ «Днілоз») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектороптторг» (надалі - ТОВ «Вектороптторг») про стягнення 967 638,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов договору на виготовлення продукції №3.4.012 від 01.09.2014 відповідачем неналежним чином виконано грошове зобов'язання з оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 733 000,00 грн., а також неустойки у розмірі 61 650,00 грн. та інфляційних у розмірі 172 988,00 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.08.2018.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 вказаної статті передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 08.08.2018 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З урахуванням викладеного, неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду даної справи по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Дніпровське регіональне підприємство «Агросистеми», після зміни найменування - ТОВ «Вектороптторг» (замовник) та ТОВ «Днілоз» (виконавець) був укладений договір на виготовлення продукції №3.4.012 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати відповідно до умов цього договору роботи по виготовленню шпильки високоміцної (роботи) згідно з технічною документацією (додаток №1), а замовник зобов'язується оплатити виконані роботи.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що результатом виконаних робіт за цим договором є продукція згідно переліку (додаток №2 до цього договору).

За змістом п. 4.3 Договору терміни оплати: протягом 90 днів після підписання акту виконаних робіт та надання рахунку для оплати.

Згідно з п. 6.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і дає до моменту його остаточного виконання до 31.12.2015, а у разі невиконання сторонами зобов'язань дія договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов Договору позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи на загальну суму 1 051 996,80 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт №1 від 27.10.2014, №2 від 28.10.2014, №3 від 29.10.2014, №4 від 30.10.2014, №5 від 18.11.2014, №6 від 25.11.2014, №7 від 03.12.2014 та №8 від 16.12.2014.

Відповідачем частково були оплачені виконані роботи на суму 318 996,80 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті виконаних робіт, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 733 000,00 грн.

Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були виконані, а відповідачем прийняті виконані роботи на загальну суму 1 051 996,80 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт №1 від 27.10.2014, №2 від 28.10.2014, №3 від 29.10.2014, №4 від 30.10.2014, №5 від 18.11.2014, №6 від 25.11.2014, №7 від 03.12.2014 та №8 від 16.12.2014.

Згідно із ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем частково були оплачені виконані роботи на суму 318 996,80 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 733 000,00 грн., а з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 733 000,00 грн. на підставі Договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Днілоз» про стягнення з ТОВ «Вектороптторг» заборгованості у розмірі 733 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 61 650,00 грн. та інфляційних у розмірі 172 988,00 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 17.03.2014 по 14.02.2018.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.3 Договору за порушення сторонами договірних зобов'язань сумлінна сторона має права вимагати штраф (пеню) у розмірі 0,05% від вартості прострочених зобов'язань за кожен день, але не більше 5% від вартості цих зобов'язань.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 61 650,00 грн. та інфляційних у розмірі 172 988,00 грн.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Положеннями ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Під час розгляду даної справи відповідачем жодних заяв щодо застосування наслідків спливу строку давності як до вимог про стягнення основної суми боргу, так і до вимог про стягнення неустойки, не заявлялось.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Вектороптторг» на користь ТОВ «Днілоз» 733 000,00 грн., неустойки у розмірі 61 650,00 грн. та інфляційних у розмірі 172 988,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Днілоз» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектороптторг» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9; ідентифікаційний код 30325716) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Днілоз» (64606, Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 2, буд. 40, нежиле приміщення 3; ідентифікаційний код 14084408) заборгованість у розмірі 733 000,00 грн., неустойку у розмірі 61 650,00 грн., інфляційні у розмірі 172 988,00 грн. та судовий збір у розмірі 14 514,57 грн. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.09.2018.

Суддя В.П. Босий