ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року Справа № 926/1067/18

За позовом малого приватного підприємства "Красток", с. Лопушна, Вижницького району, Чернівецької області

до 1). Берегометської селищної ради

2). фізичної особи-підприємця Катеренюк Людмили Володимирівни

про визнання договорів укладеними

Cуддя М.І.Ніколаєв

представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: мале приватне підприємство "Красток" звернулося з позовом до арбітражного керуючого-ліквідатора Катеренюк Людмили Володимирівни про визнання права власності на нерухоме майно, придбане згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2012 року, що знаходиться за адресою вул. Гагаріна, селеще Берегомет, Вижницького району Чернівецької області, а саме: будівлі вагової з навісом (цегляна) по конструктивним елементам 29,8 м.кв., будівлі прохідної №3 (цегляна) по конструктивним елементам 30,50 м.кв., нежитлової будівлі складу рубільних машин (цегляна) по конструктивним елементам 302,20 м.кв., трансформаторної №2 (цегляна) по конструктивним елементам 75,70 м.кв., будівлі складу підготовки сировини (ПЛХ) (Цегляна) по конструктивним елементам 212,50 м.кв.

Ухвалою суду від 17.05.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 31.05.2018 року.

Ухвалою суду від 31.05.2018 року замінено первісного відповідача - арбітражного керуючого-ліквідатора Катеренюк Людмилу Володимирівну на належного відповідача - Берегометську селищну раду та відкладено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 11.06.2018 року.

07.06.2018 року від Берегометської селищної ради надійшла заява, в якій остання не заперечує проти позовної заяви про визнання права власності та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження.

У судовому засіданні 11.06.2018 року розгляд справи відкладено на 05.07.2018 року.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ніколаєва М.І. керівником апарату суду повідомлено учасників судового процесу про те, що судове засідання 05.07.2018 року не відбудеться.

Враховуючи, що суддя Ніколаєв М.І. вийшов на роботу, ухвалою суду від 09.07.2018 року розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 11.07.2018 року.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без участі представника селищної ради.

Ухвалою суду від 11.07.2018 року розгляд справи відкладено на 07.08.2018 року.

Ухвалою суду від 07.08.2018 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 15.08.2018 року та прийнято заяву про зміну предмету позову, у зв'язку з чим слухається справа про визнання дійсними договорів купівлі-продажу будівлі вагової з навісом (цегляна) по конструктивним елементам, нежитлової будівлі складу рубільних машин (цегляна) по конструктивним елементам, трансформаторної №2 (цегляна) по конструктивним елементам, будівлі складу підготовки сировини (ПЛХ) (цегляна) по конструктивним елементам, будівлі прохідної №3 (цегляна) по конструктивним елементам, що укладені 29.06.2012 року між відкритим акціонерним товариством "Берегометський лісокомбінат" (Продавець) та малим приватним підприємством "Красток" (Покупець);

14.08.2018 року від Берегометської селищної ради надійшла заява про визнання позовних вимог з урахуванням зміни предмету позову.

Крім того, 14.08.2018 року від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі фізичної особи-підприємця Катеренюк Людмили Володимирівни в якості співвідповідача, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що спірні договори від продавця - ВАТ "Берегометський лісокомбінат" укладались арбітражним керуючим Катеренюк Людмилою Миколаївною, яка на даний час є фізичною особою-підприємцем.

Ухвалою суду від 15.08.2018 року залучено до участі у справі співвідповідачем - фізичну особу-підприємця Катеренюк Людмилу Володимирівну, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.08.2018 року.

Відповідач-2 не використав права на подання відзиву на позов.

Відповідачі належним чином повідомлені про день та час судового засідання, проте явку своїх представників в судове засідання 30.08.2018 року не забезпечили.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наголосив, що іншого передбаченого законом способу захисту його прав як власника придбаного майна не має, у зв'язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 08.01.2002 року у справі №2/206-214/б ВАТ "Берегометський лісокомбінат" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду від 29.12.2011 року у справі №2/206-214/б ліквідатором ВАТ "Берегометський лісокомбінат" призначено Катеренюк Людмилу Володимирівну.

В процесі ліквідаційної процедури ліквідатором проведено інвентаризацію майна банкрута та виявлено основні засоби, серед яких - будівлі вагової з навісом, складу рубільних машин, трансформаторної, складу підготовки сировини (ПЛХ) та прохідної.

В подальшому, на підставі листа ліквідатора КП «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» у 2012 році виготовило технічні паспорта на будівлі: вагової з навісом (цегляна) площею 29,8 м.кв., прохідної №3 (цегляна) площею 30,50 м.кв., складу рубільних машин (цегляна) площею 302,20 м.кв., трансформаторної №2 (цегляна) площею 75,70 м.кв., складу підготовки сировини (ПЛХ) (Цегляна) площею 212,50 м.кв., що знаходяться по вул. Гагаріна смт. Берегомет Вижницького раойну Чернівецької області.

Доказів проведення державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно суду не надано.

29.06.2012 року між відкритим акціонерним товариством "Берегометський лісокомбінат" (Продавець) в особі ліквідатора Катеренюк Людмили Володимирівни та малим приватним підприємством "Красток" (Покупець) укладено договори купівлі-продажу:

1) будівлі вагової з навісом (цегляна) по конструктивним елементам за ціною 8662 грн. без ПДВ;

2) нежитлової будівлі складу рубільних машин (цегляна) по конструктивним елементам за ціною 6778 грн. без ПДВ;

3) трансформаторної №2 (цегляна) по конструктивним елементам за ціною 9040 грн. без ПДВ;

4) будівлі складу підготовки сировини (ПЛХ) (цегляна) по конструктивним елементам за ціною 5740 грн. без ПДВ;

5) договір купівлі-продажу будівлі прохідної №3 (цегляна) по конструктивним елементам за ціною 3405 грн. без ПДВ.

Відповідно до умов даних договорів:

- оплата проводиться згідно виставленого рахунку на розрахунковий рахунок продавця або в касу підприємства;

- продавець свідчить, що вказані будівлі знаходяться на його балансі та побудовані для ведення виробничої діяльності на землях ВАТ "Берегометський лісокомбінат", наданих йому в постійне користування відповідно до Державного акта на право постійного користування;

- будівлі нікому іншому не продані, не подаровані, не заставлені, не перебувають в податковій заставі та під забороною (арештом);

- передача майна здійснюється після повної оплати покупцем згідно актів приймання-передачі.

Позивачем проведено повну оплату вартості придбаного майна в сумі 33625 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №№18,19,20,21,22 від 29.06.2012 року.

В подальшому, на підставі актів приймання-передачі від 29.06.2012 року придбане майно передано у власність позивача.

Як вбачається з пояснень представника позивача, з моменту укладення договорів і по даний час підприємство користується придбаними приміщеннями.

Протягом липня-листопада 2012 року позивач листами від 02.07.2012 року, 01.08.2012 року, 03.09.2012 року, 08.10.2012 року, 17.11.2012 року звертався до ліквідатора Катеренюк Людмили Володимирівни з вимогами про нотаріальне посвідчення укладених договорів від 29.06.2012 року.

Дані листи отримані відповідачем-2, проте залишені без відповіді.

Ухвалою суду від 13.11.2012 року ліквідовано юридичну особу - банкрута ВАТ "Берегометський лісокомбінат".

Державну реєстрацію припинення юридичної особи проведено 19.11.2012 року.

Як вбачається з довідки Берегометської селищної ради від 27.06.2018 року спірні будівлі знаходяться на земельній ділянці, яка прийнята у комунальну власність Берегометської селищної ради 21.06.2018 року.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2018 року вбачається, що державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки проведено 29.09.2006 року (цільове призначення - для підприємств іншої промисловості, загальна площа 10,6325 га.). У свою чергу, реєстрацію комунальної власності на земельну ділянку проведено 20.06.2018 року.

Станом на момент вирішення спору свідоцтво Катеренюк Людмили Володимирівни про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1587 від 27.07.2013 року не діє.

Рішенням Берегометської селищної ради від 28.12.2017 року перейменовано вулиці Гагаріна та Комсомольську, в межах яких розташовані будівлі, на вул. Б.Ступки.

Отже, судом встановлено, що причиною звернення позивача до суду з даним позовом є ухилення від проведення нотаріального посвідчення укладених договорів, що перешкоджає повноцінному користуванню та розпорядженню придбаним майном.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов'язки, виникли із договорів купівлі-продажу від 29.06.2012 року, за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань купівлі-продажу і права власності, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, про право власності, набуття і припинення права власності визначені главами 23-25 розділу 1 книги третьої ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Згідно з п.1 частини другої ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з частиною другою ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до норм ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до норм ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 4 ст.639 ЦК України передбачено, що у випадку коли сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.218 ЦК України, у разі недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 220 ЦК України унормовано, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.13 постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.2008р. №9 «Про судову практику розгляду цивільний справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочину дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до норм ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" від 11 лютого 2010 року N 1878-VI Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" викладено в новій редакції; внесено зміни щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно; передбачено, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладені функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Також внесено зміни до Цивільного кодексу України, які передбачають виключення положень про необхідність державної реєстрації окремих видів договорів, зокрема частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна скасована.

Враховуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що спірні договори можуть бути визнані дійсними за умов: 1) сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами; 2) відбулося повне або часткове виконання договору; 3) одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, дослідивши при цьому чи втрачена така можливість безповоротно; 4) якщо немає інших підстав нікчемності правочину.

Предметом спірних договорів є будівлі вагової з навісом, складу рубільних машин, трансформаторної, складу підготовки сировини (ПЛХ) та прохідної.

Згідно з п. 3., п. 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

В матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

Більш того, зі змісту самих договорів вбачається, що їх предметом є продаж по конструктивним елементам будівель, які перебувають на балансі продавця.

Разом з тим, враховуючи, що спірні будівлі перебували на балансі відкритого акціонерного товариства "Берегометський лісокомбінат", збудовані на земельній ділянці, яка перебувала в постійному користуванні товариства, в подальшому на будівлі виготовлені і зареєстровані в КП «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» технічні паспорти, суд дійшов висновку, що спірні договори потребували обов'язкового нотаріального посвідчення, адже дійсна воля сторін була спрямована на продаж нерухомого майна.

Крім того, позивач стверджує про домовленість з ліквідатором ВАТ "Берегометський лісокомбінат" щодо подальшого нотаріального посвідчення договорів.

Матеріалами справи підтверджується факт повного виконання умов договору - позивачем сплачено, відповідачем-2, відповідно - передано майно, про що свідчать акти приймання-передачі, однак відповідач-2 в якості ліквідатора відкритого акціонерного товариства "Берегометський лісокомбінат" ухилився від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відтак, враховуючи, що предметом спірних договорів є будівлі, проте внаслідок ліквідації ВАТ "Берегометський лісокомбінат" як продавця майна відповідач-2 позбавлений можливості нотаріально посвідчити укладені та фактично виконані договори, суд дійшов висновку, що у позивача відсутній інший спосіб захисту свого порушеного права як власника придбаних будівель ніж визнання спірних договорів дійсними.

При цьому суд також виходить з того, що Берегометська селищна рада визнала факт належності придбаних позивачем будівель відкритому акціонерному товариству "Берегометський лісокомбінат", відтак проти позовних вимог не заперечила.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, встановивши фактичні обставини, розглянувши подані докази, надавши оцінку аргументам сторін, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини та виходячи з того, що відповідач-2 як ліквідатор відкритого акціонерного товариства "Берегометський лісокомбінат" протиправно ухилився від нотаріального посвідчення укладених та фактично виконаних договорів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та визнати дійсними договори купівлі-продажу нежитлових будівель по конструктивним елементам.

Судові витрати, відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача-2, з вини якого спір доведено до вирішення судом.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов малого приватного підприємства "Красток" (с. Лопушна, Вижницького району, Чернівецької області, ) до Берегометської селищної ради (смт. Берегомет, вул. Центральна,20, Вижницький район, Чернівецька область, код 04416996) та фізичної особи-підприємця Катеренюк Людмили Володимирівни (АДРЕСА_1) про визнання договорів дійсними - задовольнити.

2. Визнати дійсними договори купівлі-продажу будівлі вагової з навісом по конструктивним елементам, нежитлової будівлі складу рубільних машин по конструктивним елементам, трансформаторної №2 по конструктивним елементам, будівлі складу підготовки сировини (ПЛХ) по конструктивним елементам, будівлі прохідної №3 по конструктивним елементам, що укладені 29.06.2012 року між відкритим акціонерним товариством "Берегометський лісокомбінат" та малим приватним підприємством "Красток".

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Катеренюк Людмили Володимирівни (АДРЕСА_1) на користь малого приватного підприємства "Красток" (с. Лопушна, Вижницького району, Чернівецької області, ) 1762 грн. судового збору.

Повне рішення складено та підписано 31.08.2018 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя М.І. Ніколаєв

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/