КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2018 р. Справа№ 910/23734/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Кропивної Л.В.

Сітайло Л.Г.

секретар судового засідання Бойко Р.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 05.05.2018 (суддя Шкурдова Л.М.)

у справі № 910/23734/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Пірковського Володимира

Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс»

про стягнення 373 685,78 грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Пірковський Володимир Володимирович (далі - ФОП Пірковський В.В., позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» (далі - ТОВ «Спецтехресурс», відповідача) про стягнення 373 685,78 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив про неналежне виконання відповідачем свої зобов'язань за договором підряду №1/0617 від 01.06.2017 щодо повної та своєчасної оплати виконаних в серпні-вересні 2017 року робіт, відтак просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 373 685,78 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на відсутність підстав для оплати на користь позивача 373 685,78 грн., оскільки акт приймання-здачі виконаних робіт за спірний період на суму 373 685,78 грн. сторонами не підписувався, а надані позивачем в червні 2017 послуги оплачено відповідачем в сумі 100 000, 00 грн. згідно платіжного доручення № 164 від 07.07.2017, надані послуги за вересень 2017 - згідно платіжного доручення №247 від 05.09.2017 на суму 100 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі № 910/23734/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Спецтехресурс» на користь ФОП Пірковського Володимира Володимировича 373 685, 78 грн. - суму боргу та 5 605, 29 грн. - витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та стягнути з ФОП Пірковського В.В. на користь ТОВ «Спецтехресурс» 8 407, 50 грн. витрат зі сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, позивачем замість погоджених 494 маш/годин на виконання договору надано послуги з 3 по 27 червня 2017 року лише в обсязі 247 маш/годин. На думку скаржника, немає підстав для оплати позивачу 373 685,78 грн., оскільки акт приймання-здачі виконаних робіт за спірний період на суму 373 685,78 грн. сторонами не підписувався. Разом з цим, факт виконаних позивачем робіт згідно наданого ним акту за серпень-вересень 2017 відповідає дійсності лише в частині наданих позивачем послуг в вересні 2017, за які відповідачем було здійснено оплату згідно платіжного доручення № 247 від 05.09.2017. На переконання апелянта, вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані в серпні 2017 року послуги є безпідставними, адже позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту. Твердження позивача про надіслання акту виконаних робіт за червень 2017, протоколу погодження ціни, подорожніх листів за червень 2017 та актів наданих послуг за липень та серпень-вересень 2017 рекомендованим листом апелянт вважає такими, що не відповідають дійсності, адже про існування актів за липень та серпень-вересень 2017 він дізнався лише після отримання позовної заяви у даній справі, а зазначених позивачем в описі вкладення документів в направленому відповідачеві листі взагалі не було. Відповідно вважає, що наведені вище докази не підтверджують отриманих ним акту наданих послуг за серпень-вересень 2017. Крім цього, апелянт наполягає на хибності висновків суду про те, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, оскільки такий договір є договором підряду з надання послуг. На переконання апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення судом не взято до уваги, що надані позивачем посли в червні 2017 були оплачені відповідачем згідно платіжного доручення № 164 від 07.07.2017 на суму 100 000, 00 грн., та зроблено помилкового висновку, що за червень 2017 року послуги були оплачені платіжним дорученням № 247 від 05.09.2017, яким відповідач оплати послуги за вересень 2017 тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 04.09.2018 з'явився представник відповідача, позивач та/або його представник не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення особисто Пірковському В.В. 29.06.2018 копії ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від 23.06.2018 (а.с.28 т.2), повідомленнями про вручення особисто Пірковському В.В. 28.07.2018 копій ухвал суду про відкриття апеляційного провадження від 04.07.2018 та про призначення справи до розгляду від 10.07.2018 (а.с.211-212 т.2).

03.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання ФОП Пірковського В.В. про участь в судовому засіданні 04.09.2018 в режимі відеоконференції, проведення якої він просив доручити Мар'їнському районному суду Донецької області, в задоволенні якого ухвалою Київського апеляційного господарського від 04.09.2018 відмовлено, зокрема, з огляду на технічну неможливість проведення відеоконференції в Київському апеляційному господарському суді 04.09.2018 о 15:00 год. Оскільки позивачем на загальних підставах не доведено неможливості прибуття в судове засідання через відсутність квитків на потяг та автобус, зважаючи на технічну неможливість проведення відеоконференції в Київському апеляційному господарському суді 04.09.2018 о 15:00 год., апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності позивача та/або його представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та стягнути з ФОП Пірковського В.В. на користь ТОВ «Спецтехресурс» 8 407, 50 грн. витрат зі сплаті судового збору.

Розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 01.06.2017 між ФОП Пірковським В.В. (позивачем, виконавцем за договором) та ТОВ «Спецтехресурс» (відповідачем, замовником за договором) укладено договір підряду №1/0617 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого виконавець зобов'язався надати послуги автогідропідйомника Nissan Multitel-16 для виконання робіт з ремонту ліній зовнішнього освітлення.

Відповідно до п. 2.2 Договору оплата за виконані роботи перераховується на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 днів з моменту виконання робіт на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт, підписаного обома сторонами.

Положеннями п.4.2.2 Договору сторони погодили, що замовник зобов'язаний оплатити виконавцю вартість фактично виконаних робіт протягом 5 днів з моменту їх виконання, згідно виставлених рахунків.

Договір згідно п. 3.1 вступає в силу з дня підписання і діє до 04.08.2017, але будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Цивільні права та обов'язки на підставі ч. 1 ст. 11 ЦК України виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором підряду (ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України) одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин (ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України) повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що в серпні-вересні 2017 ним фактично виконано обумовлені Договором роботи на суму 373 685,78 грн., що підтверджується актом надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685,78 грн., копія якого наявна в матеріалах справи. Відразу після цього, за твердженнями позивача, ним направлено відповідачу для підписання вищезгаданий акт надання послуг, який підписаним відповідачем позивачу не повернувся, надані позивачем послуги відповідачем не оплачені.

Таким чином, спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих йому послуг, відтак позивач вказував на існування у відповідача заборгованості в розмірі 373 685,78 грн.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов Договору в серпні-вересні 2017 позивачем надано послуги автогідропідйомника Nissan Multitel-16 в кількості 923 маш.год. на загальну суму 373 685,78 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685,78 грн. Вказаний документ не містить підпису відповідача, проте надані за таким актом послуги вважаються прийнятими відповідачем .

Так, замовник на підставі ст. 853 ЦК України зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч.4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як встановлено матеріалами справи, 26.09.2017 з описом вкладення у лист позивачем на адресу відповідача направлено акт надання послуг за червень 2017, протокол погодження ціни, подорожні листи за червень 2017, акт надання послуг за липень 2017 від 01.08.2017 та спірний акт надання за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685,78 грн.

Згадані документи отримано відповідачем 29.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №267.

Положеннями п. 8 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (зі змінами та доповненнями) ( далі Правила ) встановлено, що до внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

За змістом п. п. 59, 61 Правил поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Отже, згідно з вказаними приписами Правил опис вкладення складається в тому випадку, якщо поштове відправлення приймається до пересилання з оголошеною цінністю.

Оскільки позивачем в цьому випадку не направлявся відповідачу лист з оголошеною цінністю, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність тверджень відповідача (апелянта) щодо необхідності оформлення наданого позивачем опису згідно з вимогами п. п. 59, 61 Правил.

Доводи апелянта про те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не може бути доказом отримання ним акту надання послуг за серпень-вересень 2017 року від 25.09.2017 на суму 373 685,78 грн. за відсутності належним чином оформленого опису вкладення, не заслуговують на увагу, адже надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №267 містить інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача, тобто, оформлене відповідно до вимог п. 2 Правил, відтак є належним доказом підтвердження як надання послуг поштового зв'язку, так і дати вручення направлених позивачем документів. Крім цього, відповідачем (апелянтом) не надано суду доказів отримання ним за згаданим вище повідомленням кореспонденції, іншої, ніж вказана позивачем.

Таким чином, господарським судом правомірно встановлено, що акт надання послуг від 25.09.2017 за серпень-вересень 2017 року на суму 373 685,78 грн. вважається отриманим уповноваженим представником відповідача, відповідно, з огляду на приписи чинного законодавства, останній повинен був або підписати цей акт, або надати мотивовану відмову від його підписання.

Твердження відповідача (апелянта) про відсутність підстав для сплати на користь позивача 373 685,78 грн., адже надані позивачем в вересні 2017 послуги на суму 100 000,00 грн. оплачено відповідачем згідно платіжного доручення №247 від 05.09.2017 ( згадані акт та платіжне доручення долучено до справи), як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу. Так, з графи призначення платежу платіжного доручення №247 від 05.09.2017 вбачається, що оплата 100 000, 00 грн. здійснювалась за оренду техніки зг.рах.№1 від 01.08.2017 й відповідачем не доведено здійснення вказаної оплати саме за виконані у серпні-вересні 2017 роботи за Договором, рахунку №1 від 01.08.2017 до матеріалів справи не надано. Натомість в матеріалах справи наявний акт надання послуг за червень 2017 на суму 100 000,00 грн., згідно якого оплата згідно платіжного доручення №247 від 05.09.2017 могла бути саме на підставі акту за червень 2017 року.

За приписами ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 2.2 Договору оплата за виконані роботи перераховується на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 днів з моменту виконання робіт, на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт, підписаного обома сторонами.

Оскільки матеріалами справи встановлено й відповідачем не спростовано, що в серпні-вересні 2017 позивачем надано йому послуги автогідропідйомника Nissan Multitel-16 в кількості 923 маш.год. на загальну суму 373 685,78 грн. і це підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту надання послуг від 25.09.2017 за серпень-вересень 2017 року на суму 373 685,78 грн., надісланого відповідачу та отриманого ним, строк виконання грошового зобов'язання по сплаті цієї заборгованості на момент подання позову до суду на підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України настав.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 373 685,78 грн. заборгованості за Договором, які доведено в суді належними та допустимими доказами, не спростовано відповідачем, а тому підлягають задоволенню

Доводи відповідача (апелянта) з приводу неповного з'ясування обставин, що мають зазначення для справи, порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 240, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтехресурс» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2018 у справі № 910/23734/17 - без змін.

Матеріали справи № 910/23734/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.09.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Сітайло