ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Справа № 915/353/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П. при секретарі Степановій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом: державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія", 54052, м.Миколаїв, а/я 170 (),

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "БУДГРАД", 54007, м. Миколаїв, вул. Карла Лібкнехта, 37, кв. 26 (),

про: стягнення 107239,85 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Красюк О.О., довіреність №01-9/27-09 від 02.03.2018 року;

від відповідача: Зотіков С.Є. довіреність від 21.05.2018 року.

24.04.2018 року до господарського суду надійшов позов ДП "Стивідорна компанія "Ольвія" про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю "БУДГРАД" неустойки в розмірі 107239,85 грн., з яких пеня - 76617,67 грн., штраф - 30622,18 грн.

27.04.2018 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та слухання справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 21.05.2018 року.

21.05.2018 року підготовче засідання було відкладене на 13.06.2018 року, у зв'язку із неналежним повідомленням відповідача.

13.06.2018 року підготовче засідання було відкладене до 27.06.2018 року для надання можливості позивачу підготувати відповідь на відзив.

27.06.2018 року судом було проведене підготовче засідання, за результатами якого підготовче провадження було закрите, а справу призначено до розгляду по суті на 18.07.2018 року.

18.07.2018 року судом було розпочато розгляд справи по суті, який було продовжено 14.08.2018 року.

14.08.2108 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору.

Між позивачем та відповідачем 16.11.2016 року був укладений договір підряду на виконання робіт по реконструкції існуючого приміщення складу генеральних вантажів №1 під вбудовану котельну для опалення адміністративних приміщень.

Сторонами було погоджено термін виконання робіт - по 06.02.2017 року та оформлення здавання і приймання робіт відповідними актом та довідкою.

Незважаючи на термін виконання робіт обумовлений у договорі, відповідні документи, які підтверджують виконання цих робіт (п. 8.1, п. 6.4 Договору) - акт та довідка були підписані позивачем лише 29.09.2017 року.

Порушення умов договору сталося через несвоєчасне виконання будівельних робіт та через несвоєчасне надання відповідачем документації, неповне надання документації та надання документації із помилками, що унеможливило прийняття робіт позивачем на підставі п. 8.2 Договору.

Лише 29.09.2017 року позивачем був підписаний відповідний акт приймання виконаних будівельних робіт, який в останнє був направлений відповідачем листом № 204 від 21.09.2017 року.

Отже, за вказаних обставин, замість 06.02.2017 року будівельні роботи з вини відповідача були здані за актом та прийняті позивачем лише 29.09.2017 року із простроченням у 233 дні.

Договором (п. 11.2) встановлено відповідальність за порушення строків виконання зобов'язань, а саме передбачено сплату неустойки у вигляді пені у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення та у вигляді штрафу у розмірі 7% вартості робіт у разі прострочення виконання обов'язку понад 30 днів.

Пунктом 4.1 Договору визначена загальна ціна робіт в розмірі 464764,08 грн.

Фактично згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року загальна вартість робіт склала 365932,32 грн., а разом із вартістю придбаного відповідачем обладнання - 437459,75 грн.

Позивач оплатив вартість будівельних робіт та обладнання у повному обсязі.

Таким чином, за невиконання відповідачем обов'язку щодо своєчасного виконання робіт обумовлених договором позивачем була нарахована пеня за період з 07.02.2017 року по 07.08.2017 року в розмірі 76617,67 грн., а починаючи з 07.03.2017 року - штраф в розмірі 30622, 18 грн.

Відповідач надав відзив на позов, у якому із позовними вимогами не погодився зазначивши наступне.

Між позивачем та відповідачем дійсно був укладений договір підряду на виконання робіт. Відповідачем було виконано роботи з порушенням обумовленого терміну через недобросовісне виконання обов'язків з боку позивача, зокрема п. 11.9 Договору. Так, у січні 2017 року відповідач повідомляв позивача про необхідність виконання додаткових робіт, які не були передбачені робочим проектом та кресленнями, що, в свою чергу, позивачем було проігноровано.

У березні 2017 року відповідач надав позивачу для підписання акт та довідку, які позивачем не були підписані з мотивів неповноти представленої документації.

В останнє на усунення зауважень позивача відповідач листом від 21.09.2017 року №204 направив позивачу уточнений акт виконаних робіт, який був підписаний позивачем без зауважень.

Відповідач вказує на те, що фактично роботи були виконані у березні 2017 року, що підтверджується складеним актом приймання та комплексного випробування обладнання котельні.

Отже, невиконання відповідачем обов'язку по повноті та правильності складення документації щодо робіт не можна ототожнювати із порушенням обов'язку виконати такі роботи.

Посилаючись на приписи ч. 4 ст. 612 ЦК України відповідач зазначив, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За ствердженням відповідача позивачем не доведено наявності обставин, які перешкоджали прийняттю виконаних робіт у розумні строки після закінчення їх виконання відповідачем, результатом чого стало випробування котельні у березні 2017 року. Натомість, прострочення допустив саме позивач, який своєчасно не вчинив дій щодо прийняття виконаних робіт, та у зв'язку з цим своєчасно не виявив недоліки в актах виконаних робіт, чим сприяв збільшенню часу, протягом якого роботи, які виконані належним чином та закінчені у березні 2017 року, залишилися не прийнятими.

Також відповідач послався на приписи ст.ст. 258, 267 ЦК України, якими встановлено скорочений строк позовної давності до позовних вимог про стягнення неустойки та наслідки спливу позовної давності і просив суд у разі задоволення позову застосувати приписи вказаних статтей ЦК України.

Позивачем було надано відповідь на відзив, а відповідачем заперечення, у яких вони підтримали аргументацію своїх доводів та заперечень викладених у позові та відзиві.

Судом встановлено наступне.

16.11.2016 року між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, був укладений договір підряду №281В-2016, предметом якого є виконання відповідачем робіт з реконструкції існуючого приміщення складу генеральних вантажів №1 під вбудовану котельню для опалення адміністративних приміщень позивача (далі-Договір).

Строк виконання даних робіт, відповідно до п. 6.1 Договору, встановлювався протягом 45 календарних днів з дати перерахування замовником на рахунок підрядника попередньої оплати згідно п. 5.1 Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору, замовник після підписання Договору протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку підрядника перераховує попередню оплату (аванс) у розмірі 50% від суми Договору, що складає 232382,04 грн., у тому числі ПДВ 38730,34 грн.

Відповідачем не заперечувалися факти виконання позивачем свого обов'язку щодо своєчасності та розмірів оплати робіт.

Згідно п. 4.1 Договору загальна ціна робіт, матеріалів, їх вартість становить 464764,08 грн., у тому числі ПДВ 77460,68 грн., згідно договірної ціни (Додаток 1), що є невід'ємною частиною договору, та включає в себе плату за використані матеріали, виконану роботу та відшкодування усіх витрат підрядника. Загальний перелік робіт та їх вартість за цим Договором визначені на основі твердого кошторису у складі локальних кошторисів на будівельні роботи №№2-1-1, 2-1-2, 2-1-3, 2-1-4, 2-1-5, 2-1-6, 2-1-7, 2-1-8 з підсумковою відомістю ресурсів, який є додатком №1 та є невід'ємною частиною Договору.

Додатковою угодою № 1 від 06.01.2017 року пункт 6.1. Договору сторонами було викладено в новій редакції та визначено, що строк виконання вказаних робіт складає 45 календарних днів з дати підписання сторонами акту прийому-передачі майданчику під капітальний ремонт.

Сторонами не заперечувався той факт, що акт з передачі майданчику був підписаний 23.12.2016 року з одночасною передачею відповідачу робочої документації та креслень по об'єкту.

Таким чином, сторонами погоджено термін виконання робіт по 06.02.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Частиною 3 ст. 877 ЦК України передбачено, що підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв'язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов'язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності.

Отже з огляду на положення ст. 877 ЦК України доводи відповідача з приводу неможливості виконання та здавання робіт в обумовлений термін (по 06.02.2017 року) через ігнорування позивачем повідомлень відповідача про необхідність проведення додаткових робіт із необхідністю внесення змін до проектно-кошторисної документації судом оцінюються критично з огляду на те, що вказаною частиною ст. 877 ЦК України саме на підрядника покладено обов'язок зупинити відповідні роботи.

Доказів виконання вказаного обов'язку передбаченого ч. 3 ст. 877 ЦК України відповідачем надано не було.

Отже казати про допущену недобросовісність при виконанні умов договору з боку позивача, яка обумовлена п. 11.9 Договору, за вказаних обставин підстав у суду немає.

Відповідно до п. 8.1 договору здавання підрядником результатів виконаних робіт (предмету підряду) та приймання їх замовником оформляється актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідкою про вартість робіт (форма КБ-3), які надаються підрядником замовнику протягом 5 днів календарних днів з моменту закінчення виконаних робіт за Договором.

Згідно п. 8.2 Договору прийняття виконаних робіт здійснюється замовником за умови належного виконання робіт та надання підрядником документів, що підтверджують якість матеріальних ресурсів, використаних при виконанні робіт (якщо наявність сертифікатів, протоколів є обов'язковою згідно із чинним законодавством України) та іншої документації щодо таких робіт, передбаченої технічним завданням, Договором та/або законодавством.

Отже сторонами погоджено, що роботи є виконаними, а документація щодо робіт є переданою за наявності факту оформлення сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість робіт (форма КБ-3).

Виходячи із змісту вказаних пунктів Договору приймання і передання робіт та приймання і передання відповідної документації щодо таких робіт необхідно розглядати як комплексну процедуру, яку неможливо розбивати на окремі частини без відповідного погодження обох сторін із внесенням змін до договору.

Виходячи із обставин справи та умов Договору відповідачем не було виконано покладеного Договором обов'язку виконати підрядні роботи із проведенням їх подальшої передачі позивачу із оформленням Акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідкою про вартість робіт (форма КБ-3) у погоджений термін - по 06.02.2017 року.

Судом також розцінюються критично доводи відповідача щодо фактичного повного виконання ним робіт у березні 2017 року з огляду на вищевикладену аргументацію суду та з огляду на те, що відповідачем приймалися до виконання зауваження позивача про усунення недоліків документації щодо робіт.

Крім того, у разі якщо вимоги позивача по усуненню недоліків суперечили умовам договору та законодавства, а відповідач в свою чергу вважав роботи виконаними згідно договору, документацію щодо робіт повною, відповідач мав скористатися приписами ч. 4 ст. 882 ЦК України, якими передбачено, що у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Отже, виходячи з обставин справи, відповідач таки вважав зауваження позивача доречними і такими що заслуговують на увагу.

Так, у відзиві (т.2 а.с. 109) відповідач власне сам зазначив, що "усуваючи дані зауваження, відповідач листом від 21.09.2017 року № 204 направив позивачу уточнені акти виконаних робіт на загальну суму 437459,75 грн., які були підписані позивачем без зауважень".

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у разі виявлення неналежного виконання робіт, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на вартість виконаних робіт, ненадання необхідних документів, замовник має право відмовитись від підписання наданих документів.

Отже, позивач застосовував право, яке передбачене п. 8.3 Договору, коли повертав документацію щодо робіт із зауваженнями відповідачу та які відповідач визнавав обґрунтованими усуваючи їх.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 883 ЦК України за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Відповідно до п. 11.2 договору за порушення відповідачем строків виконання зобов'язань позивач має право стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1% вартості робіт з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів позивач має право додатково стягнути з відповідача штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

З огляду на те, що прострочення виконання обов'язку відповідача передати роботи по 06.02.2017 року розпочалося з 07.02.2017 року позивач правильно визначив період, за який підлягає нарахуванню пеня в розмірі 0,1% вартості робіт, а саме з 07.02.2017 року по 07.08.2017 року у 182 дні та термін з яким пов'язується право позивача нарахувати штраф у розмірі 7 % від вартості робіт - з 07.03.2017 року.

Позивачем всупереч договору було взято для розрахунку суми неустойки вартість робіт та матеріалів визначену на дату здавання і приймання робіт станом на 29.09.2017 року, а саме 437459,75 грн.

Суд не може погодитися із тим, що позивачем за основу обрано вартість виконаної роботи, з огляду на те, що станом на 07.02.2017 року, коли розпочалося прострочення відповідача, визначена сторонами вартість робіт за Договором становила 464764,08 грн.

Отже, розмір пені за 182 дні прострочення становитиме 84587,06 грн. (464764,08 грн. *0,1%*182 дні), а розмір штрафу становить 32533,48 грн. (464764,08*7%).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України та ч. 1 ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, при цьому загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 257 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, строк позовної давності щодо стягнення пені закінчується 07.02.2018 року, а штрафу 07.03.2018 року, тоді як позов подано до суду 24.04.2018 року.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню пеня нарахована за період з 24.04.2017 року по 07.08.2017 року в сумі 33246,94 грн.

Вимоги про стягнення штрафу в розмірі 7% вартості робіт обумовленої Договором задоволенню не підлягають з огляду на те, що позивачем не дотримано строку позовної давності, який витік 07.03.2018 року.

Керуючись ст. ст. 232, 237 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "БУДГРАД", 54007, м. Миколаїв, вул. Карла Лібкнехта, 37, кв. 26 () на користь державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія", 54052, м. Миколаїв, а/я 170 () пеню в розмірі 33246,94 грн.

3. В частині позову щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "БУДГРАД", 54007, м. Миколаїв, вул. Карла Лібкнехта, 37, кв. 26 () на користь державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія", 54052, м. Миколаїв, а/я 170 () пені в розмірі 43370,72 грн. та штрафу в розмірі 30622,18 грн. відмовити.

4. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "БУДГРАД", 54007, м. Миколаїв, вул. Карла Лібкнехта, 37, кв. 26 () на користь державного підприємства "Стивідорна компанія "Ольвія", 54052, м. Миколаїв, а/я 170 () суму судового збору в розмірі 546,22 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України з врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законну силу відповідно до ст. 241 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.09.2018 року.

Суддя А.П. Алексєєв