РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2018Справа № 910/4772/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-б)

до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська 69)

про стягнення 158 328,44 грн.

за участю представників

від позивача: Зоріна О.М.

від відповідача: Хілінський А.О.

В судовому засіданні 03.09.2018, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджи» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» про стягнення 158 328,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими №64804/Е від 31.03.2016, а саме в частині своєчасної та повної оплати вартості прийнятого від позивача природного газу на суму 243 301,88 грн., у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 126 549,03 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 18 223,06 грн., 5 % річних у розмірі 13 556,35 грн., пеня у розмірі 19 448,68 грн. та штраф у розмірі 8 858,43 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/4772/18 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

16.05.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позивачем всупереч умовам п. 9.1. договору №64804/Е від 31.03.2016 не здійснювалось жодних заходів для досудового вирішення спору. Крім того, станом на день подання відзиву, позивач не узгоджував з відповідачем акт приймання-передачі послуг з газопостачання за грудень 2016 року. Також відповідач повідомляє, що йому невідомий фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) газу за грудень 2016 року, а тому у останнього відсутні підстави для здійснення остаточних розрахунків між сторонами договору. У відзиві відповідач просить суд врахувати поважні причини пропуску строку для подання відзиву, а саме перебування Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" в процесі реорганізації власних кадрів (звільнення головного бухгалтера, юристів, яке спричинило затримку у зборів необхідних доказів по справі та підготовці відзиву), та прийняти поданий відзив з доданими документами до розгляду.

Разом з відзивом відповідачем було подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке обґрунтоване тим, що позивач при зверненні з позовом до суду навмисно зменшив ціну позову, зазначивши 158 328,44 грн., щоб остання відповідача умовам відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. При цьому, загальний розмір позовних вимог Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» складає 186 635,55 грн., з яких: 126 549,03 грн. - основний борг, 13 556,35 грн. - 5 % річних, 18 223,06 грн. - інфляційні втрати, 19 448,68 - пеня, 8 858,43 грн. - штраф. Крім того, у клопотанні відповідач також зазначає про можливість виникнення необхідності у призначенні почеркознавчої експертизи щодо складання акту №0ЕБИ-008577 від 31.12.2016.

Дослідивши матеріали позовної заяви та розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, про що було постановлено відповідну ухвалу від 21.05.2018, якою призначено підготовче засідання на 13.06.2018.

04.06.2018 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу щодо повідомлення позивача про зміну керівника станом на момент підписання акту приймання-передачі послуг за грудень 2016 року. А також зазначив, що на спірному акту міститься підпис особи, який скріплений печаткою, а відтак вказані дії свідчать про прийняття послуг за договором без зауважень з боку відповідача. Також позивач зазначив, що останнім вірно розраховані усі штрафні санкції з урахуванням приписів ст. 232 ГК України та ст. 625 ЦК України, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

13.06.2018 відповідач подав заперечення в порядку ст. 167 ГПК України, в якому зазначив, що особа яка підписала спірний акт приймання-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016 року - ОСОБА_3 на момент підписання такого акту не мав жодного відношення до товариства, оскільки не був ані працівником ані керівником відповідача, а відтак не міг вчиняти дії на схвалення правочину. Відповідач також зазначає, що на момент подачі позову до суду змінився і керівник позивача, проте останнім також не вчинялися дії у відповідності до п. 10.4 договору щодо повідомлення контрагента за договором про зміну керівництва. А тому вважає доводи позивача необґрунтованими і просить суд відмовити у позові повністю. Відповідачем також подано клопотання про витребування оригіналу акта № ОЕБИ-00857 від 31.12.2016 для подальшого призначення почеркознавчої експертизи.

У судовому засіданні 13.06.2018 судом розглянуто заяви та клопотання сторін та оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.06.2018.

18.06.2018 позивачем через загальний відділ діловодства суду подав заяву про виправлення описки у позовній заяві.

У судовому засіданні 20.06.2018 судом та представником відповідача було оглянуто оригінал акта приймання-передачі послуг з газопостачання № 0ЕБИ-00857 від 31.12.2016, задоволено клопотання представника позивача та відкладено підготовче засідання на 18.07.2018.

16.07.2018 позивач через загальний відділ діловодства суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 126 549,03 грн, інфляційні втрати у розмірі 21 766,43 грн 5% річних у розмірі 9 551,85 грн та 7% штрафу у розмірі 8 858,43 грн.

У судовому засіданні 18.07.2018 судом задоволено заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог й прийнято до розгляду, відповідно має місце нова ціна позову, задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи показники лічильника газу за період 01.12.2016 по 01.01.017, оголошено протокольну ухвалу про продовження підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 01.08.2018 через неявку відповідача.

У судовому засіданні 01.08.2018 судом відмовлено у задоволенні усного клопотання представника відповідача про проведення почеркознавчої експертизи, з підстав необґрунтованості та недоведеності необхідності проведення такої експертизи у даному спорі та відкладено підготовче засідання на 08.08.2018, надано сторонам час для врегулювання спору.

Ухвалою суду від 08.08.2018 постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.09.2018.

У судовому засіданні 03.09.2018 судом заслухано пояснення представника позивача, який позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та заперечення відповідача наведених у відзиві та запереченнях.

Дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

31 березня 2016 року між Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (надалі - постачальник/позивач) та Публічним акціонерним товариством «Експериментальний механічний завод» (надалі - споживач/відповідач) було укладено договір постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) № 64804/Е, відповідно до якого постачальник зобов'язався постачати природній газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов'язався своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі строки та в порядку, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та величина приєднаної потужності визначається в заяві-приєднання до умов договору на розподіл укладеного між споживачем та оператором ГРМ.

Додатком № 1 до договору сторонами затверджено договірні обсяги постачання природного газу на 2016 рік у тому числі за місяцями.

У п. 2.7. договору визначено, що фактичних обсяг розподіленого (про транспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, підтверджується підписаним між споживачем та оператором ГРМ актом наданих послуг. До вирішення спірних питань обсяг протранспортованого та спожитого протягом місяця споживачем газу установлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Споживач зобов'язаний протягом одного робочого дня з моменту складання акту наданих послуг з оператором ГРМ надати завірену копію такого акту постачальнику. В разі відсутності акту наданих послуг, або, якщо споживач не передав постачальнику копію відповідного акту, за основу для розрахунку вартості постачання природного газу за цим договором застосовуються дані оператора ГРМ. Постачальник має право одноособово звернутися до оператора ГРМ та дізнатися обсяги газу, розподіленого ГРМ для споживача протягом звітного місяця (п. 2.8. договору).

На підставі відомостей про обсяги про транспортованого газу, отриманих в порядку передбаченому п. 2.8. договору, постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає для підписання споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником (п. 2.9. договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі зобов'язується повернути постачальнику один примірник акта приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (п. 2.9.1. договору).

Відповідно до п. 2.10. договору акти приймання-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Розрахунки за реалізований споживачеві природній газ здійснюється за ціною 8 356,0800 грн. з ПДВ за 1000 м. куб. (п. 4.1. договору).

Даний договір відповідно до п. 10.1 набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

За доводами позивача, ДП «КиївГазЕнерджи» як постачальник належним чином виконало зобов'язання за договором та постачало природній газ відповідачу як споживачу, проте відповідачем в порушення умов договору не було оплачено у повному обсязі спожитий природній газ за грудень 2016 року. У зв'язку з чим, в останнього утворилася заборгованість у розмірі 126 449,03 грн.

Отже спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по сплаті за поставлений природній газ.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами пункту 4.4., 4.5. договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в такому порядку: оплата вартості з постачання газу здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку № 1 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати споживачем за фактично спожитий газ, сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді.

Матеріалами справи (акт прийому-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016 № ОЕБИ-00857, показники лічильника за період з 01.12.2016 по 01.01.2017) підтверджується надання позивачем відповідачу на виконання умов цього договору послуг щодо поставки природного газу в обсязі 13,500 м. куб. на загальну суму 127 674,36 грн.

Судом встановлено, що акт приймання-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016 № ОЕБИ-00857, підписаний з боку відповідача ОСОБА_3 та скріплений печаткою підприємства.

При цьому доводи відповідача щодо відсутності у ОСОБА_3 повноважень на підписання будь-яких документів, оскільки на момент складання такого акту, не був керівником товариства, що підтверджується судовими рішеннями у справі № 910/23360/16, а також не доведення позивачем факту споживача відповідачем природного газу в обсязі 13,500 м. куб. як на підставі відмови у позові, є необґрунтованими з огляду на таке.

Як встановлено судом, умовами договору сторонами погоджено визначення розміру фактичного спожитого природнього газу, а саме пунктами 2.6.-2.10. договору.

Зокрема, у п.п. 2.9.2.. 2.9.3. сторонами визначено, що у випадку відмови споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу, розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку. До прийняття відповідного рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника. Позивачем долучено до матеріалів справи, в тому числі, показники лічильників наданих оператором ГРМ, що відповідає умовам договору щодо обсягу споживання природного газу відповідачем у грудні 2016 року. В той же час відповідачем не надано суду жодного доказу щодо споживання газу у іншому обсягу у спірних період, (п. п. 2.7., 2.8. договору) як і не надано жодного доказу щодо припинення споживання природного газу у спірний період у спосіб визначений п. 5.3.8 договору.

Крім цього, суд погоджується з доводами позивача, що відповідачем в порушення п. 10.4. не повідомлено постачальника щодо зміни керівництва споживача, а відтак підписання акту та скріплення його печаткою підприємства свідчить про прийняття послуг споживачем щодо поставки природного газу в обсязі 15,500 м. куб. у грудні 2016 року.

Також не беруться до уваги доводи відповідача стосовно вчинення підпису на акті приймання-передачі послуг з газопостачання від 31.12.2016 № ОЕБИ-00857 іншою особою а не ОСОБА_3. Оскільки наявність чи відсутність підписаного акту не спростовує факту споживання природного газу у спірний період відповідачем, тим більше, що порядок оплати сторонами погоджений у п. 4.4. є авансовий, а саме до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу. Договірний обсяг постачання газу у грудні 2016 року сторонами також погоджений, зокрема затверджений додатком № 1 до договору, що є його невід'ємною частиною.

Інших доказів на виконання умов договору щодо оплати вартості спожитого природного газу та/або споживання природного газу у меншому обсязі, відмова від споживача/припинення постачання природного газу в порядку визначеному умовами договору, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання

Отже, з урахуванням п.п. 4.4.,4.5. договору виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті за спожитий природний газ за договором на момент розгляду справи настав.

Враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в розмірі заявленому позивачем, а саме 126 549,03 грн.

Стосовно заявлених вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 21 766,43 грн, 5% річних у розмірі 9 551,85 грн та 7% штрафу у розмірі 8 858,43 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 216-218 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання сталось не з його вини.

Згідно пункту 2 статті 217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються наступні види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за порушення оплати понад 20 календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати за спожитий природній газ, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 21 766,43 грн, 5% річних у розмірі 9 551,85 грн та 7% штрафу у розмірі 8 858,43 грн за обґрунтованим розрахунком позивача, з яким погоджується суд.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, в свою чергу, заперечення відповідача наведені у відзиві, повністю спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236-241, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська 69; ідентифікаційний код 00110734) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-б; ідентифікаційний код 39835779) основну суму заборгованості у розмірі 126 549 (сто двадцять шість тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн 03 коп.; 5 % річних у розмірі 9 551 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна) грн 85 коп.; інфляційні втрати у розмірі 21 766 (двадцять одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн 43 коп.; штраф у розмірі 8 858 (вісім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн 43 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 89 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.09.2018

Суддя Пукшин Л.Г.