КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. Справа№ 910/7295/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зеленіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного концерну "Укроборонпром"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 по справі №910/7295/18 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Державного концерну "Укроборонпром"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Щ.І.Т"

2. Державного підприємства "Сетам"

про визнання результатів електронних торгів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Державний концерн "Укроборонпром" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щ.І.Т." та Державного підприємства "СЕТАМ" про визнання недійсними електронних торгів з продажу арештованого майна Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння", які відбулися 10-11.04.2018 року, за лотами № 271036 (протокол № 326308), № 05002 (протокол № 326020) та № 03047 (протокол № 326022).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 матеріали справи №910/7295/18 направлено за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області для розгляду в межах провадження по справі №5028/4/18б/2012 про банкрутство Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння".

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державний концерн "Укроборонпром" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, матеріали справи №910/7295/18 направити до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що місцевим господарським судом невірно застосовано до даних правовідносин абзац другий пункту 11 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення» та частину восьму статті 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI зі змінами), оскільки вказані норми регулюють продаж майна боржника в межах процедури банкрутства, як один із етапів процедури банкрутства, в тому числі відновлення платоспроможності боржника. В той час як примусовий продаж з прилюдних торгів не є частиною процедури банкрутства і не регулюється зазначеним законом. Крім того боржник не є стороною оспорюваного правочину (елетронних торгів від 10.04.2018), а тому до вказаного спору не застосовуються правила про виключну підсудність.

Ухвалою суду від 24.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного концерну "Укроборонпром" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 по справі №910/7295/18.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2012 року порушено провадження у справі № 5028/4/18б/2012 за заявою керівника боржника - Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" про банкрутство, з метою проведення керівником процедури санації, на підставі ст. 53 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2012 року відкрито процедуру санації боржника, керуючим санацією призначено керівника боржника - виконуючого обов'язки директора Загвоздіна С.О., розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Поліщука А.П.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2013р. затверджений план санації боржника.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.01.2018р. розпорядником майна Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" призначено арбітражного керуючого Карлову І.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.04.2018р. продовжено процедуру санації на три місяці - до 17 червня 2018 року включно.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 08.02.2018 року № 32377267 проведено опис майна боржника.

Постановою ВПВР УДВС ГТУЮ від 25.09.2017 року накладено арешт на майно Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння".

10 квітня 2018 року та 11.04.2018 року проведено електронні торги з реалізації майна боржника за лотами № 271036 (протокол № 326308), № 05002 (протокол № 326020) та № 03047 (протокол № 326022), переможцем яких визначено ТОВ "Щ.І.Т.".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що спірні торги, які проведено 10.04.2018 року - 11.04.2018 року, за лотами № 271036 (протокол № 326308), № 05002 (протокол № 326020) та № 03047 (протокол № 326022), відбулись з порушенням встановлених чинним законодавством правил підготовки та проведення торгів, зокрема, вимог абз. 3 ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", плану санації Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння", пункту 5 розділу 3 Порядку реалізації арештованого майна, що, в свою чергу, є підставою для визнання їх недійсними згідно ст. 16, ч. 1 ст. 203, ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України.

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 матеріали справи №910/7295/18 направлено за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області для розгляду в межах провадження по справі №5028/4/18б/2012 про банкрутство Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння".

Згідно зі ст. 27 ГПК України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом, тобто визначений загальний територіальний принцип підсудності господарських справ.

Як зазначалось вище, щодо боржника порушено провадження по справі про банкрутство, в межах якої відкрито процедуру санації боржника, отже як сам боржник, так і його майно мають особливий режим регулювання відповідних правовідносин, згідно з Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Предметом розгляду у даній справі є спір, що виник з правовідносин щодо відчуження майна Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" (боржника).

Оскільки провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння" порушено 16.11.2012 року, то справа № 5028/4/18б/2012 розглядається за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 18.01.2013 року.

В той же час, абз. 2 п. 11 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VІ) передбачено, що положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі - продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними (абз. 1 ч. 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Так, Закон про банкрутство не встановлює особливостей розгляду заяв про визнання недійсними результатів аукціону.

В той же час, відчуження майна з прилюдних торгів (аукціонів) належить до угод купівлі-продажу та така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку, з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України, що зазначено в ч. 1 ст. 215 цього ж Кодексу, а також, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 зазначено, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст. 6 Конвенції, ототожнюється з правом на доступ до правосуддя, тобто кожна особа повинна мати можливість ініціювати судовий розгляд справи щодо своїх цивільних прав і свобод та отримати справедливий і ефективний судовий захист.

Кожна особа, згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту таких прав та інтересів, на підставі ч. 2 наведеної норми, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності (галузевих принципів), суттєве значення має й принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута.

Ліквідатор у справі про банкрутство має самостійний статус як особа, що за рішенням суду зобов'язана належним чином виконувати свої повноваження в ході ліквідаційної процедури, зокрема ті, що направлені на формування ліквідаційної маси боржника та задоволення вимог кредиторів.

Перш за все, наведений вище принцип полягає у нагляді за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об'єктів конкурсної маси, а також інтересів боржника щодо обґрунтованості грошових претензій кредиторів тощо. Суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду, з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.

На більш ефективну реалізацію вказаного принципу, направлені й приписи процесуального Закону, зокрема ст.ст. 20, 30 ГПК України.

Таким чином, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що даний спір стосується наслідків реалізації майна боржника (визнання результатів електронних торгів недійсними) під час провадження у справі про банкрутство поза межами її процедур, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатись в межах справи про банкрутство.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, ухвалу суду прийнято відповідно до вимог процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 по справі №910/7295/18 без змін.

2.Матеріали справи №910/7295/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Б.О. Ткаченко

В.О. Зеленін