РІШЕННЯ

06 вересня 2018 року м.Харків Справа № 913/329/18

Провадження №14/913/329/18

Господарський суд Луганської області в складі головуючого судді Лісовицького Є.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 господарства «ВІКТОР», м. Попасна, Попаснянський район Луганської області

про стягнення 55 726 грн. 14 коп.

в с т а н о ви в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 господарства «ВІКТОР» (далі відповідач) 10 051 грн. 68 коп. 3% річних, 45 674 грн. 46 коп. інфляційних втрат на підставі договору №01-01-08 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 05 лютого 2008 року та Угоди №326/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512 519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 23.07.2018 №23-5/07).

Позовні вимоги обґрунтовані, з посиланням на ст.ст. 6, 11, 509, 512-519, 526, 533, 536, 610, 612, 625-629, 655, 692-694 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 193, 202 Господарського кодексу України, неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору №01-01-08 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 05.02.2008.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.07.2018 було відкрито провадження у справі №913/329/18 та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.08.2018 суд прийняв до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО ТАЙС про збільшення розміру позовних вимог та запропоновано відповідачу та позивачу, у встановлений законом строк подати відзив на позовну заяву разом з запереченнями та відповідь на відзив відповідача, відповідно.

В той же час, від відповідача надійшло клопотання б/н від 31.08.2018 про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання з повідомленням учасників процесу.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що 24.07.2018 відповідач отримав ухвалу Господарського суду Луганської області від 06.07.2018 про відкриття провадження по справі №913/329/18.

Одночасно з цим, відповідач отримав аналогічні ухвали суду про відкриття провадження по справі №913/3285/18 (головуючий суддя Зюбанова Н.М.), та по справі №913/330/18 (головуючий суддя Іванов А.В.).

Враховуючи вищевикладене, відповідач, зазначає, що дотримуючись вимог ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, керівництво ФГ «Віктор» «почало логічно очікувати отримання з боку ТОВ Компанія «НІКО ТАЙС» копії матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 ГПК України.»

Крім того, 30.08.2018 на адресу відповідача надійшла ухвала Господарського суду Луганської області від 06.08.2018 про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідачем зазначено, що на теперішній час на адресу фермерського господарства відповідача ані копії позовної заяви з доданими до неї документами, ані копії заяви про збільшення розміру позовних вимог, не надходило.

Враховуючи викладені обставини, відповідач звертає увагу суду, що він позбавлений можливості надати будь який відзив на позовну заяву та заяву про збільшення розміру позовних вимог.

За таких обставин, відповідач просить суд розгляд справи відкласти на строк не менше одного місяця, встановивши відповідачу новий строк для подання відзиву терміном не менше п'яти робочих днів з дня отримання копії ухвали; розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням сторін; зобов'язати позивача надіслати на адресу відповідача копії позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Дослідивши подане відповідачем клопотання, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно п.1 ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.07.2018 було відкрито провадження у справі №913/329/18 та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та виклику сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та заперечення, з урахуванням вимог ст.ст. 165 та 167 Господарського процесуального кодексу України, в строк, передбачений ст. 251 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Як вже було зазначено судом, ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.07.2018 вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача про позбавлення останнього можливості захистити свої права і законні інтереси, внаслідок того, що господарським судом не було повідомлено відповідача належним чином про порушення провадження у справі, копії позовної заяви і доданих до неї документів та заяви про збільшення розміру позовних вимог він не отримував, судом відхиляються, з огляду на наявність в матеріалах справи поштової квитанції та внутрішнього опису у цінній лист про направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача, ФГ «Віктор» отримувало поштову кореспонденцію суду про розгляд цієї справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення від 24.07.2018 та 30.08.2018 і у відповідача була можливість для реалізації своїх процесуальних прав, передбачених, зокрема ст. ст. 42, 251 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, та те, що час розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження законодавчо обмежений, та відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України закінчується - 06.09.2018, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги розглядаються в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку спрощеного провадження, без проведення судового засідання та виклику учасників справи, оцінивши подані докази, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

05.02.2008 між ТОВ Тридента Агро (продавець) та ОСОБА_1 господарством Віктор (покупець) укладено Договір №01-01-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу, предметом якого є купівля-продажу засобів захисту рослин.

Згідно п.5.3. договору оплата товару проводиться таким чином: 30% від вартості товару оплачується покупцем протягом 3-х робочих днів з моменту підписання договору, 70% від вартості товару оплачується покупцем до 15 листопада 2009 року.

Відповідно до п. 2.1. та 5.1 договору, асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках та/або накладних документах відпуску товару, що є невід'ємною частиною цього договору. Покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках, та/або видаткових накладних, що є невід'ємною частиною цього договору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2017 у справі №916/1912/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 №916/1912/17 постановою Верховного Суду від 04.06.2018 у даній справі, стягнуто солідарно з ФГ Віктор та ТОВ СОВАРГО на користь ТОВ Ніко-Тайс заборгованість в розмірі 41 980 грн. 20 коп. у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), розрахованого на суму платежу 80 000 грн., здійсненого 29.01.2009, 65 094 грн. 49 коп. штрафу, 533 грн. 70 коп. 3%річних, 9113 грн. 23 коп. інфляційних втрат та 4 280 грн. 19 коп. пені за Договором №01-01-08 від 05.02.2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу.

Вказаними рішеннями встановлений факт порушення покупцем умов Договору №01-01-08 від 05.02.2008 щодо повної та своєчасної оплати товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Таким чином, рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2017 у справі №916/1912/17 має приюдиційне значення для даної справи.

Вищевказаним рішення встановлено, що на виконання умов укладеного Договору №01-01-08 від 05.02.2008, в період з березня по жовтень 2008 року ТОВ "Тридента Агро" на користь ФГ "Віктор" передало товар на загальну суму 731 169,68 грн. ФГ Віктор в свою чергу отриманий за Договором товар оплатив наступним чином:

- банківська виписка від 29.02.2008 в сумі 270 000,00 грн.,

- банківська виписка від 19.12.2008 в сумі 47849,13 грн.,

- банківська виписка від 22.12.2008 в сумі 80000,00 грн.,

- банківська виписка від 26.12.2008 в сумі 50000,00 грн.,

- банківська виписка від 29.12.2008 в сумі 70000,00 грн.,

- банківська виписка від 29.01.2009 в сумі 80000,00 грн.,

- банківська виписка від 26.03.2009 в сумі 106 114,14 грн.

Крім того, частину отриманого товару було повернуто продавцю на підставі накладної №47 від 09.06.2008 на суму 27206,40 грн.

В примітках додатків №1 від 05.02.2008, №2 від 29.08.2008, №3 від 01.09.2008, №4 від 20.10.2008, №5 від 29.10.2008 до договору купівлі-продажу №01-01-08 від 05.02.2008 сторонами обумовлено, що у тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору сторони, для визначення суми, яка підлягає оплаті, використовують наступну формулу: S=(A1/A2)*B, де S - ціна на момент оплати; В - ціна на момент підписання; А2 - курс (НБУ) долара США до гривні на день підписання договору; А1 - курс (НБУ) долара США до гривні на день перерахування грошей.

Таким чином, сторони домовились, що грошове зобов'язання за договором купівлі-продажу має виконуватись у національній валюті з врахуванням курсу долара США на день фактичної оплати вартості товару, яка на дату підписання договору купівлі-продажу №01-01-08 від 05.02.2008, становила - 5,05 грн/дол. США.

Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2017 у справі №916/1912/17 встановлено, що 12.01.2011 між ТОВ Тридента-Агро (первісний кредитор) та ФО-П ОСОБА_2 (новий кредитор) укладено угоду №56-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги, в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання ФГ "Віктор" зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (різниці за курсом), розміру пені, 3% річних, штрафу та інфляційних витрат, що виникла у боржника за договором купівлі-продажу №01-01-08 від 05.02.2008 (із врахуванням додаткової угоди № 1 від 28.01.2011).

02.07.2012 між ФОП ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (новий кредитор) було укладено угоду № 326/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України) за умовами якого, ФОП ОСОБА_2 відступив ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" право вимоги виконання ФГ "Віктор" зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (різниці за курсом), розміру пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, що виникли у боржника внаслідок неналежного виконання умов договору купівлі-продажу №01-01-08 від 05.02.2008.

Таким чином, позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства та норм ст. 514 ЦК України.

Так, заборгованість відповідача за Договором №01-01-08 від 05.02.2008 в сумі 703 963 грн. 27 коп. без курсової різниці погашена наступним чином:

- за банківською випискою від 29.02.2008 в сумі 270 000,00 грн.,

- за банківською випискою від 19.12.2008 в сумі 47849,13 грн.,

- за банківською випискою від 22.12.2008 в сумі 80000,00 грн.,

- за банківською випискою від 26.12.2008 в сумі 50000,00 грн.,

- за банківською випискою від 29.12.2008 в сумі 70000,00 грн.,

- за банківською випискою від 29.01.2009 в сумі 80000,00 грн.,

- за банківською випискою від 26.03.2009 в сумі 106 114,14 грн.

Враховуючи викладені обставини, керуючись положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що 01.02.2018 відповідач сплатив заборгованість згідно рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.2017 в частині сплати суми 41 980,20 грн. у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), позивач звернувся до суду із даним позовом за яким просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 10 051 грн. 68 коп., інфляційні втрати в розмірі 45 974 грн. 46 коп. за загальний період з 29.01.2009 по 31.01.2017, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Розглянувши обставини справи в їх сукупності, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору купівлі - продажу.

Загальні положення про підряд визначені главою 54 ЦК України.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище встановлено господарським судом, на підставі укладеного між сторонами договору №01-01-08 від 05.02.2008 та рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2017 у справі №916/1912/17 у відповідача виникло зобовязання з оплати позивачу товару за Договором, яке ФГ Віктор виконав з порушенням встановлених договором строків. Вказане рішення набрало законної сили та встановлені цим рішенням обставини, в силу вимог ст. 75 ГПК України не потребують доказування.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч. 2 сказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з винесенням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 20.12.2010 № №3-57гс10, від 20.01.2011 № 10/25 та від 16.05.2011.№32/242-32/243-32/244-32/245, від 12.09.2011 № 6/433-42/183).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховані 3% річних за загальний період з 29.01.2009 31.01.2017 в загальній сумі 10 051 грн. 68 коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 29.01.2009 по 31.01.2017, за допомогою Юридичної інформаційно пошукової системи Законодавство, зазначає, що при розрахунку були допущені помилки, а саме позивачем не вірно визначено загальну кількість днів прострочення, замість 2925 днів, зазначено 2922 дні.

З урахуванням викладеного, сума 3% річних за загальний період з 29.01.2009 по 31.01.2017 складає 10 085 грн. 60 коп.

Оскільки право збільшення позовних вимог відповідно до Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, за таких обставин суд розглядає вимоги позивача про стягнення 3% річних за договором в розмірі 10 051 грн. 68 коп.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань слід зазначити наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 29.01.2009 по 31.01.2017, за допомогою Юридичної інформаційно пошукової системи Законодавство, зазначає, що при розрахунку були допущені арифметичні помилки.

З урахуванням викладеного, сума інфляційних нарахувань за загальний період з лютого 2009 по січень 2017 складає 64 581 грн. 54 коп.

Оскільки право збільшення позовних вимог відповідно до Господарського процесуального кодексу України належить виключно позивачу, за таких обставин суд розглядає вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань за договором в розмірі 45 674 грн. 46 коп.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач крім суми заборгованості просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката надав суду копію договору №31-05-2014 від 31.05.2017 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), акти прийому здачі документів від 31.05.2017, від 18.06.2018, а також акт здачі приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.07.2018.

Разом з цим, позивачем надано до суду платіжне доручення №488 від 28.12.2017 на суму 5000 грн. 00 коп., за яким позивач оплатив правову допомогу на виконання договору про надання правової допомоги №31-05-2017 від 31.05.2017.

Крім того, позивачем до заяви про збільшення позовних вимог додано копію Додаткової угоди №1 від 05.07.2018 до договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №31-05-2017 від 31.05.2017, відповідно до якого сторони погодили, що вартість виконання передбачених Договором комплексу правових послуг та робіт визначаються в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи з того, що вартість однієї годили роботи виконавця (адвоката) складає 200 грн. (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до п. 1.1. Договору) та участь у судовому засіданні (за необхідності та при можливості), вартість участі у котрому складає 300 грн.

Згідно п. 2 вказаної додаткової угоди сторони погодили внести зміни до акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.07.2018 та встановили, що виконавець передає, а замовник приймає наступні послуги:

- надання консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства щодо аналізу правовідносин між Замовником та ФГ Віктор, які виникли на підставі Договору №01-01-08 від 05.02.2018 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу та Угоди №326/07-12 від 02.07.2012 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України (5 год.), складає - 1000 грн.;

- надання замовникові правової допомоги щодо урегулюванні та законного вирішення питання майнового характеру із ФГ Віктор, які виникли на підставі Договору №01-01-08 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 05.02.2018 та Угоди №326/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України від 02.07.2012 (4 год.), складає - 800 грн.;

- надання замовникові правової допомоги щодо урегулюванні та законного вирішення питання майнового характеру із ФГ Віктор, які виникли на підставі Договору №01-01-08 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 05.02.2018 та Угоди №326/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України від 02.07.2012 (3 год.), складає - 600 грн.;

- надання усних та письмових консультацій, правових висновків, довідок із правових питань, що виникають у діяльності замовника, повязаної із порушенням ФГ Віктор умов проведення розрахунків за отриманий товар на підставі договору №01-01-08 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 05.02.2008 та Угоди №326/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 (4 год.), складає - 800 грн.;

- здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів, що стосуються даного спору (2 год.), складає - 400 грн.;

- здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат (2 год.), складає - 400 грн.;

- організація, підготування та проведення позовної роботи за матеріалами, що були надані замовником (5 год.), складає - 1000 грн.

З урахуванням викладеного, вимоги відповідача про стягнення 5000 грн. 00 коп. витрат на надання правової допомоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини, позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 10 051 грн. 68 коп., інфляційні нарахування в сумі 45 674 грн. 46 коп., та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп. (всього 60 726 грн. 14 коп.).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1 726 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 73, 86, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО - ТАЙС» до ОСОБА_1 господарства «Віктор» про стягнення 55 726 грн. 14 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 господарства «Віктор» (93300, Луганська область, Попаснянський район, м. Попасна, вул. Піщана, 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО - ТАЙС » (03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315, ) 3% річних в сумі 10 051 грн. 68 коп., інфляційні втрати в сумі 45 674 грн. 46 коп. на підставі договору №01-01-08 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 05 лютого 2008 року та Угоди №326/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512 519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 вересня 2018 року.

Суддя Є.А.Лісовицький