ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/394/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.06.2018 року

по справі №923/394/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування"

до відповідача Приватного підприємства "ПВКФ "Євротранс-Н"

про стягнення 7098 грн. 22 коп.,

суддя суду першої інстанції: Задорожна Н.О.

дата ухвалення рішення: 12.06.2018 р.

повний текст рішення складений: 18.06.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "АХА Страхування" звернулось до господарського суду Херсонської області із позовними вимогами до Приватного підприємства "ПВКФ "Євротранс-Н" про

стягнення з відповідача збитків в розмірі 7098 грн. 22 коп., завданих пошкодженням вантажу, відповідно до умов договору страхування вантажу №1793г7зг від 03.10.2017, укладеного між ПАТ "СК "АХА Страхування" та ТОВ "Дунапак Таврія".

Позов обґрунтований положеннями ст.ст. 932, 993,1166 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 27,29,161,162,171,176,247-252 ГПК України та вмотивований посиланнями на укладання 03.10.2017р. між ПАТ "СК "АХА Страхування" - Страховик та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак Таврія» - Страхувальником, генерального договору страхування вантажу 1793г7зг, у відповідності до умов якого, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

18.02.2016 року між Приватним підприємством "ПВКФ "ЄВРОТРАНС-Н" (експедитор, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (клієнт) було укладено договір транспортно-експедиційного обслуговування вантажів № 1802-16 (далі договір про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів), відповідно до умов якого експедитор від свого імені та за рахунок клієнта зобов'язується надати експедиційні послуги по організації та забезпеченню перевезень вантажів клієнта, а клієнт зобов'язується приймати та сплачувати надані послуги.

Позивач у позові зазначає, що в день доставки вантажу вантажоодержувачем 06.11.2017 було складено акт - рекламацію № 159, відповідно до якого продукція, за виключенням перших трьох шарів, в кількості 1368 кг повинна бути зарекламована. Пошкодження продукції відбулось внаслідок її намокання під час перевезення. У зв'язку з невиконанням обов'язків по договору страхувальнику було нанесено збитки у розмірі 12615 грн. 16 коп.

У результаті пошкодження продукції, застрахованої у АТ "СК АХА Страхування", згідно з умовами договору страхування, на підставі страхового акту № АХА2359779 від 13.02.2018, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 7098 грн. 22 коп.

Посилаючись на приписи ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", позивач просив стягнути з відповідача збитки в сумі 7098 грн. 22 коп.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не надано належних та достовірних доказів, що підтверджують факт пошкодження спірного вантажу (папір в рулонах), те що його було пошкоджено саме під час його перевезення та вину ПП «ПВКФ «Євротранс-Н» у спричиненні збитків власнику спірного вантажу в результаті його пошкодження.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 12.06.2018р. (суддя - Задорожна Н.О.) у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" відмовлено.

Господарським судом зазначено, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження факту, що пошкодження вантажу сталося саме з вини відповідача.

В акті огляду пошкодженого вантажу від 16.11.2017р., наявного в матеріалах справи, зазначено, що причину намокання рулонів встановити не вдалось, оскільки вагони, в яких були доставлені вказані рулони, були видалені з території підприємства.

Фотографії, додані позивачем до матеріалів справи не дають можливості однозначно стверджувати про наявність пошкоджень саме на тих рулонах, які доставлялися ПП "ПВКФ "Євротранс-Н", оскільки зображення пошкоджень та номерів рулонів містяться на різних фотографіях, на яких відсутні спільні об'єкти, які б давали можливість однозначно стверджувати про те, що на фото зображено один і той самий рулон. Також на знімках зображені залізничні вагони, номери яких не співпадають з даними залізничної накладної, тому неможливо стверджувати в якому саме вагоні був спірний вантаж.

А тому, суд дійшов висновку, що фотографії, додані до матеріалів справи, не є належними та допустимими доказами наявності пошкоджень на товарі, що доставлявся відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 7098грн. 22 коп. не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "АХА Страхування" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю рішення господарського суду Херсонської області від 05.06.2018р. та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завданні збитки в розмірі 7 098 грн. 22 коп.

Скаржник вважає оскаржуване рішення необґрунтованим у зв'язку з тим, що судом було порушено норми матеріального права та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, а саме:

- при винесені рішення судом не було враховано міжнародне законодавство, яке регулює дані правовідносини при міжнародному перевезенні (Конвенція про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів);

- акт-рекламації №159, який наявний в матеріалах справи, є претензією до наданих послуг відповідачем, тому при підписанні акту наданих послуг страхувальник не скористався правом зазначити недоліки виконаних робіт;

- судом першої інстанції було порушено норми Конвенції CMR, відповідно до якої відповідач повинен відшкодувати шкоду нанесену внаслідок порушення умов договору та не взято до уваги акт-рекламації №159, який було складено при прийомі вантажу;

- законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумцію вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача. Отже суд першої інстанції, покладаючи обов'язок доведення вини відповідача на позивача, не врахував вказаної норми матеріального права та не звернув увагу на те, що законодавець в деліктних зобов'язаннях закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди і доведення відсутності вини у спричиненні шкоди поклав на нього (відповідача у справі).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.07.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.06.2018 року у справі № 923/394/18. Призначено справу до розгляду. Запропоновано відповідачу подати відзив на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Роз'яснено сторонам, що розгляд апеляційної скарги буде здійснений в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2018р. у зв'язку із відпусткою судді Бєляновського В.В. та судді Будішевської Л.О. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 923/394/18, згідно з яким розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.06.2018 року автоматично розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя Величко Т.А., судді Поліщук Л.В., Філінюк І.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.08.2018р. прийнято справу №923/394/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування"на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.06.2018 року до провадження у новому складі колегії суддів. Призначено справу до розгляду. Роз'яснено сторонам, що розгляд апеляційної скарги буде здійснений в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив суд залишити рішення господарського суду Херсонської області від 12.06.2018р. по справі без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова Компанія "АХА Страхування" без задоволення, з підстав законності та обґрунтованості рішення суду, яке прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На думку відповідача, господарський суд правомірно дійшов до висновку, що позивачем не надано переконливих доказів того, що пошкодження вантажу сталось саме з вини відповідача.

У відповіді на відзив позивач посилаючись на Конвенцію про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, ст. 614, ст. 924, ст. 929, ч.2 ст.932, ЦК України, акт рекламації №159 просив скасувати рішення господарського суду та стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 7 098грн. 22 коп.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, та (або) відзиві на неї.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено господарським судом, 03.10.2017 між АТ "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (далі - страхувальник) було укладено генеральний договір добровільного страхування вантажу 1793г7зг (далі - договір страхування).

У відповідності до умов вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Відповідно до п.п. 4.2.1 договору страхування страховими випадками є пошкодження або повна загибель (втрата) всього вантажу або його частини під час перевезення вантажу, внаслідок будь-яких подій, за винятком зазначених в п. 5 договору страхування.

Відповідно до п. 7 договору страхування, договір є дійсним за умови оплати страхувальником страхового платежу відповідно до п. 2.7. договору страхування, перевезення вважається застрахованим з моменту коли вантаж взятий до завантаження на транспортний засіб зі складу чи місця зберігання в пункті відправлення згідно транспортних та товаросупроводжувальних документів та умов п. 3.2. договору страхування.

18.02.2016 року між Приватним підприємством "ПВКФ "ЄВРОТРАНС-Н" (експедитор, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (клієнт) укладено договір транспортно-експедиційного обслуговування вантажів № 1802-16 (далі договір про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів).

Відповідно до умов договору про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів експедитор від свого імені та за рахунок клієнта зобов'язується надати експедиційні послуги по організації та забезпеченню перевезень вантажів клієнта, а клієнт зобов'язується приймати та сплачувати надані послуги.

Відповідно до п. 2.1 договору про транспортно-експедиційне обслуговування сторони обумовлюють умови надання послуг, які необхідні для здійснення перевезень в заявках.

Відповідно до п. 5.3. договору про транспортно-експедиційне обслуговування - при виникненні збитків внаслідок неналежного виконання договору винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки, підтверджені необхідними документами.

Позивач у позові зазначає, що в день доставки вантажу вантажоодержувачем 06.11.2017 було складено акт - рекламацію № 159, відповідно до якого продукція, за виключенням перших трьох шарів, в кількості 1368 кг повинна бути зарекламована. Пошкодження продукції відбулось внаслідок її намокання під час перевезення.

У зв'язку з невиконанням обов'язків по договору страхувальнику було нанесено збитки у розмірі 12615 грн. 16 коп. Відповідно до акту рекламації № 138 було пошкоджено:

1) 501 кг рулону № 3412504, які коштують 147,34084 EURO.

2) 867 кг рулону № 3412445, які коштують 254,993108 EURO.

Разом в п. "Стоимость отбракованного товара" акту рекламації № 159 зазначено, що були нанесені збитки у розмірі 12615 грн. 16 коп.

У результаті пошкодження продукції, застрахованої у АТ "СК АХА Страхування", згідно з умовами договору страхування, на підставі страхового акту № АХА2359779 від 13.02.2018, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 7098 грн. 22 коп.

Посилаючись на приписи ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", позивач просить стягнути з відповідача збитки в сумі 7098 грн. 22 коп.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі за наступних підстав.

Згідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків. У відповідності з приписами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Матеріалами справи підтверджується, що при прийомці вантажу було встановлено його пошкодження, по факту якого заявлено рекламацію від 16.11.2017 № 159 на суму 12615 грн. 16 коп., в якій зазначено тип пошкодження (мовою оригіналу): "повереждение торца рулона", "потертость внешних слоев", замокший рулон", "повреждение гильзы рулона",склейка в рулоне".

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У разі пошкодження вантажу перевізник відповідає в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбитражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 № П-7, при прийманні вантажу від органів транспорту підприємство-отримувач у відповідності до діючих на транспорті правил перевезення вантажів зобов'язано перевірити, чи забезпечене збереження вантажу при перевезенні, зокрема: перевірити, чи були дотримані встановленні правила перевезення, які забезпечують збереження вантажу від пошкодження і псування (укладка вантажу, температурний режим, тощо), строки доставки, а також провести огляд вантажу. У разі отримання від органу транспорту вантажу без перевірки кількості місць, ваги і стану, його отримувач в порядку, встановленому правилами оформлення видачі вантажів, зобов'язаний вимагати від органів транспорту, щоб на транспортному документі була зроблена відповідна відмітка. При виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що поступила, тари або пакування вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, вказаним в маркуванні і супровідних документах, посвідчуючих якість продукції, одержувач зупиняє подальше приймання продукції і складає акт (п. 16 інструкції).

Відповідно до п. 30 вказаної Інструкції якщо між виробником (відправником) і одержувачем виникнуть розбіжності про характер виявлених дефектів і причини їх виникнення, то для визначення якості продукції одержувач зобов'язаний запросити експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції з якості або іншої компетентної організації.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ "Дунапак Таврія" прийом вантажу не зупинило та не довело до відома ПП "ПВКФ "Євротранс-Н" про виявлені пошкодження вантажу.

В матеріалах справи міститься акт огляду пошкодженого вантажу від 16.11.2017, складений представником ПрАТ СК "АХА Страхування" Ісаєвим І.В. в присутності представника страхувальника п. Мерзе A.A.

В даному акті зазначено, що огляд вантажу проводився за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 103. Огляд вантажу проводився без участі представника ПП "ПВКФ "Євротранс-Н". При огляді були виявлені наступні пошкодження: рулон № 3412504 - "намокание с нижнего торца, глубина намокания - 8 см", рулон №3412445 "намокание с нижнего торца, глубина намокания - 15 см".

У акті вказано, що причину намокання рулонів встановити не вдалось, оскільки вагони, в яких були доставлені вказані рулони, були видалені з території підприємства.

Фотографії, додані позивачем до матеріалів справи (а.с. 29-35) не дають можливості однозначно стверджувати про наявність пошкоджень саме на тих рулонах, які доставлялися ПП "ПВКФ "Євротранс-Н", оскільки зображення пошкоджень та номерів рулонів містяться на різних фотографіях, на яких відсутні спільні об'єкти, які б давали можливість однозначно стверджувати про те, що на фото зображено один і той самий рулон. Також на знімках зображені залізничні вагони, номери яких не співпадають з даними залізничної накладної, тому неможливо стверджувати в якому саме вагоні був спірний вантаж.

А тому апеляційна інстанція погоджується з висновком суду, що дані фотографії, не є належними та допустимими доказами наявності пошкоджень на товарі, що доставлявся відповідачем.

Згідно ст. 315 ГК України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Відповідач наголошує, що претензій щодо якості вантажу, що був доставлений 16.11.2017р., ТОВ "Дунапак Таврія" на адресу ПП "ПВКФ "Євротранс-Н" не направляло. Більш того, акт надання послуг № 452 від 30 листопада 2017 року був підписаний ТОВ "Дунапак Таврія" без зауважень. Рахунок на оплату послуг від 14.11.2017 № 141103 був сплачений 13.12.2017 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин повинен відшкодувати спричинені ним збитки суб'єкту, права чи законні інтереси якого були порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата чи пошкодження її майна, а також неотримання доходів, які управнена сторона отримала б при належному виконанні зобов'язання іншою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача страхове відшкодування за завдані збитки у сумі 7 098 грн. 22 коп.

Враховуючи предмет спору, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка 2) збитки 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками 4) вини.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Позивачем під час судового розгляду справи не доведено факту протиправності дій та вини відповідача.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм та матеріалів справи, колегія суддів відхиляє доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, які фактично зводяться до переоцінки доказів, а також ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства.

Отже, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов правомірного висновку, що позивачем не доведено наявності факту завдання збитків протиправними діями відповідача.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

3. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Херсонської області від 12.06.2018р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін на підставі ст.276 ГПК України.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України (в діючій редакції) постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "АХА Страхування", оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування" залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 12.06.2018р. по справі №923/394/18 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя І.Г. Філінюк