РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.08.2018Справа № 910/8053/18

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Бондаренко М.В.

розглянувши справу № 910/8053/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології"

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального

округу Бондар Ірини Михайлівни

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

За участю представників сторін:

від позивача: Мастюгін Д.І., довіреність б/н від 09.01.2018р.;

від відповідача: не з'явися;

від третьої особи: не з'явився.

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчого напису від 10.10.2017р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 9864, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису між сторонами існував судовий спір щодо заборгованості за кредитним договором від 27.12.2013р. №DNH1LON04722 у справі №910/15335/17. Викладене, на думку позивача, свідчить про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, зокрема, вимог щодо безспірності заборгованості. Крім того, постанова Кабінету Міністрів України №662, яка визначає перелік документів, за якими передбачено стягнення заборгованості у безспірному порядку та керуючись якою приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна видала оскаржуваний виконавчий напис, скасована, а отже, на думку позивача, у нотаріуса Бондар І.М. були відсутні правові підстави застосовувати п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. У зв'язку з викладеним позивач вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018р. відкрито провадження у справі № 910/8053/18, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 02.08.2018р.

В підготовчому засіданні 02.08.2018р. ухвалено відкласти підготовче засідання 16.08.2018р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, відносно якого були відсутні відомості повідомлення про дату, час і місце проведення судового засідання.

08.08.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли пояснення на позов, в яких приватний нотаріус Бондар І.М. заперечує проти задоволення позовних вимог.

09.08.2018р. на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає.

15.08.2018р. через канцелярію суду від позивача надійшли відповідь на відзив та відповідь на пояснення третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 910/8053/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.08.2018р.

Присутній у судовому засіданні 30.08.2018р. представник позивача позов підтримав.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважної причини або без повідомлення причин неявки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач та третя особа були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання 30.08.2018р. ухвалою суду від 16.08.2018р., яка надіслана на їх адреси рекомендованою поштою.

Відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача та третьої особи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.08.2018р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013р. між відповідачем (за договором - банк) та приватним акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (за договором - позичальник) було укладено кредитний договір № DNH1LON04722.

В подальшому 12.06.2016р. між приватним акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (за договором - первісний боржник), позивачем (за договором - новий боржник) та відповідачем (за договором - кредитор) було укладено договір №LON04722/1 про заміну боржника у зобов'язанні, за умовами п.1.1 якого первісний боржник переводить свій борг на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника, як зобов'язану сторону у кредитному договорі № DNH1LON04722 від 27.12.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 9864, яким запропоновано задовольнити вимоги шляхом перерахування коштів на рахунок № 3111 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, у розмірі:

- залишок заборгованості за кредитом - 5 994 999,91 доларів США;

- залишок заборгованості за відсотками - 1 101 341,93 доларів США,

що загалом становить 7 096 341, 81 доларів США.

- витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису - 3 000,00 грн.

На підставі даного виконавчого напису Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 56499309, в межах якого вчиняються дії, зокрема, відповідно до постанови від 31.05.2018р., винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Д.Є. на все майно, що належить позивачу, накладено арешт.

Позивач стверджує, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, вимог щодо безспірності заборгованості. Крім того, постанова Кабінету Міністрів України № 662, яка визначає перелік документів, за якими передбачено стягнення заборгованості у безспірному порядку та керуючись якою приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна видала оскаржуваний виконавчий напис, скасована, а отже, на думку позивача, у нотаріуса Бондар І.М. були відсутні правові підстави застосовувати п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. У зв'язку з викладеним позивач вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що спірний виконавчий напис вчинено з дотриманням норм чинного законодавства.

Третя особа в своїх пояснення пояснила, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення до кредитного договору, внесені з приводу цього, судові та інші рішення, злочини, що впливають на відносини кредитора і боржника, відповідач нотаріуса не повідомляв, а присутність позивача під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. Також третя особа зазначила, що на сайті Верховної Ради України постанова КМУ № 662 від 26.11.2014р. є чинною станом на сьогоднішній день, що виключає підстави вважати вказану постанову КМУ такою, що втратила чинність.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Порядок вчинення виконавчого напису та його форма, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", 16 Главою Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р.

Так, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з ч. 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат" перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до розділу 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлені умови за яких вчиняються виконавчі написи нотаріуса, а саме: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Крім того, згідно п. 5.1. розділу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МінЮсту № 296/5 від 22.02.2012 року виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. У свою чергу, іпотекодержателем було надано для вчинення виконавчого напису іпотечний договір з усіма змінами та доповненнями. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (п.5.1 розділу 16 Порядку).

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що обов'язковою умовою для стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса є відсутність спору щодо такої заборгованості, тобто її безспірний характер.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду (Постанова Верховного суду від 26.06.2018р. Справа № 910/16252/17) наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому, лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову (Постанова Верховного суду від 26.06.2018 року Справа № 910/16252/17).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Господарським судом міста Києва розглядається спір у справі № 910/15335/17 про стягнення заборгованості за кредитним договором №LON04722 від 27.12.2013р.

А отже, є підстави вважати суму боргу, визначену відповідачем, спірною, до того ж, суд звертає увагу, що відповідач був обізнаний про наявність вказаного судового спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки судові засідання по справі № 910/15335/17 проводились за участю представника ПАТ КБ «Приватбанк», що вбачається з наявних в матеріалах справи копій процесуальних документів.

Крім того, позивач додатково, в обґрунтування позовних вимог, вказує на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Зазначеними рішеннями визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову КМ України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". За результатами цього судового рішення іпотечні договори, а також кредитні договори взагалі виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999р. № 1178.

Суд, розглянувши такі доводи позивача, вважає посилання на постанову Київського апеляційного адміністративного суду 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 та Вищого адміністративного суду від 01.11.2017 року обґрунтованими, оскільки виконавчий напис, який є предметом спору у справі № 910/8053/18 вчинено 10.10.2017 року, тобто після моменту визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині.

Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання діючого на той момент нормативного акту.

При цьому, суд звертає увагу третьої особи, що на сайті Верховної ради України, а саме за посиланням http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/662-2014-п Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вказано про необхідність додатково дивитись Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/20084/14 від 20.03.2015 та додатково див. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017\

З вищезазначеного вбачається, що відповідачем нотаріусу не було надано документів, які б підтверджували, що стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не виконано вимоги ст. 88 Закону України " Про нотаріат", що є підставою для задоволення позову.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та містить докази в підтвердження обґрунтувань позовних вимог, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати виконавчий напис від 10.10.2017р., вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 3938, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 9864, таким, що не підлягає виконанню

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології" (01132, м. Київ, вул. Жилянська, 106-Б; ідентифікаційний код: 03568089) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.09.2018р.

Суддя А.І. Привалов