ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про задоволення скарги на дії або бездіяльність

органу ДВС, приватного виконавця

"23" серпня 2018 р. Cправа № 13/30/2011/5003

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Вінниця" (м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 23 А)

до: Закритого акціонерного товариства - Науково-виробничої фірми "Елекомс" (21100, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Карла Маркса, буд. 8)

про стягнення 95 110,79 грн. заборгованості по кредитному договору № 06-2.1/871

Суддя Лабунська Т.І.

Секретар судового засідання Лабунська Т.І.

за участю представників:

Скаржника: ОСОБА_1

Органу ДВС: ОСОБА_2

Відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.03.2011 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Вінниця" про стягнення з Закритого акціонерного товариства - Науково-виробничої фірми "Елекомс" 95 110,79 грн. - заборгованості, 951,11 грн. - витрат на державне мито та 236,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

29.03.2011 року на виконання даного рішення суду видано відповідний наказ.

30.07.2018 року до суду надійшла скарга № 102/60-20 від 26.07.2018 року Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду від 30.07.2018 року, керуючись п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 9 Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області, затвердженого протоколом зборів суддів від 05.09.2016 року зі змінами, призначено повторний автоматизований розподіл вищезазначеної скарги.

Відповідно до протоколу від 30.07.2018 року за результатами повторного автоматизованого розподілу скаргу № 102/60-20 від 26.07.2018 року Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" перерозподілено для розгляду судді Лабунській Т.І..

Ухвалою суду від 02.08.2018 року скаргу № 102/60-20 від 26.07.2018 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.08.2018 року.

Ухвалою суду від 08.08.2018 року розгляд скарги було відкладено на 16.08.2018 року.

В судових засіданнях 16.08.2018 року та 22.08.2018 року було оголошено перерву в розгляді скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", для надання сторонам можливості надання доказів необхідних для розгляду скарги.

В судовому засіданні 23.08.2018 року представник скаржника вимоги викладені в скарзі підтримав та просив суд їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Натомість представник відділу ДВС щодо скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається із скарги на дії відділу ДВС остання мотивована передчасністю винесення постанови про повернення виконавчого документа, позаяк на думку скаржника державним виконавцем не було повністю виконано вимоги передбачені Законом України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 29.03.2011 року у справі № 13/30/2011/5003, в тому рахунку не зроблено всіх запитів, не витребувано інформації щодо наявності майна та грошових коштів, а саме здійснені запити державного виконавця не підтверджують факту належного виконання рішення; оскільки не було витребувано наступні відомості:

- декларацію про доходи та майно боржника, зокрема майно, яким він володіє спільно з іншими особами, кошти та майно, що перебуває в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

- копію балансу ЗАТ НВФ «Елекомс» у повному його обсязі, з усіма додатками та повним переліком майна підприємства -боржника;

- письмову розшифровку по усім видам доходу ЗАТ НВФ «Елекомс»;

- детальну інформацію про наявність та місцезнаходження усього рухомого та нерухомого майна (утому числі незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, відведені земельні ділянки тощо), що належить боржнику на праві власності (утому числі знаходиться у інших осіб), у тому числі, але не виключно, щодо місцезнаходження належних боржнику транспортних засобів;

- виписки з касової книги з дати відкриття виконавчого провадження;

- вичерпні дані про поточну кредиторську та дебіторську заборгованість, інформацію про випуск реалізацію та обіг цінних паперів;

- вичерпну інформацію про усі структурні підрозділи ЗАТ НВФ «Елекомс», зокрема, але не виключно, інформацію про місце розташування, інформацію про майновий стан, інформацію про керівний склад, інформацію про наявність грошових коштів та майна, інформацію про господарську діяльність тощо;

- вичерпну інформацію про усі напрямки та види господарської діяльності ЗАТ НВФ «Елекомс» та отримуваний прибуток підприємства, у тому числі але не виключно:

інформацію про продукцію, яка самостійно виготовляється підприємством - боржником,

- інформацію про місце зберігання виготовленої підприємством продукції,

- інформацію про орендовані підприємством приміщення,

- інформацію про контрагентів ЗАТ НВФ «Елекомс»;

- копії усіх сторінок паспорту, ідентифікаційного коду, наказу про призначення на посаду керівника та головного бухгалтера ЗАТ НВФ "Елекомс»;

- копії усіх господарських договорів, які були заключені ЗАТ НВФ «Елекомс» з дати відкриття виконавчого провадження по 2018 рік.

Окрім того, скаржник зауважує, що частиною 8 ст. 48 Закону встановлено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - до виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Однак, матеріали виконавчого провадження не містять доказів проведення державним виконавцем перевірки майнового стану боржника відповідно до приписів чинного законодавства.

Не направлено запит до державного реєстратора щодо отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичні осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно того, чи є боржник засновником (учасником) юридичних осіб.

Не направлено відповідно до ч.5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» вимогу керівнику боржника із визначенням строку для надання відповіді щодо того, чи сформований статутний фонд підприємства та що ввійшло до статутного фонду.

Не направлено запит до БТІ щодо наявності у боржника об'єктів незакінченого будівництва.

Не здійснені заходи, направлені на одержання в установленому законом порядку об'єктивної та достовірної інформації з усіх доступних джерел про належні боржнику майнові права, корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, в тому числі, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відсутні докази діяльності виконавця з виявлення майнових прав за допомогою Державних реєстрів (об'єкти патентного права, торгівельні марки, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, авторські та суміжні права), пошук у бюлетенях, запитів виконавця про надання інформації до відповідних органів та установ, декларації боржника про належні майнові права, виявлення за даними бухгалтерської звітності боржника, визначення частки боржника у майнових правах, яка належить боржнику спільно з іншими особами. Тобто, державний виконавець не вмотивував належним чином свою постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, що потягло за собою порушення вимог статей 1, 10,18, 48 Закону України "Про виконавче провадження" та порушення передбаченого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку.

Окрім того, скаржник зазначає, що ним не було отримано постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.06.2018 року ВП №39495476, а про завершення виконавчого провадження стало відомо 23.07.2018 року в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що є порушенням ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження".

Зокрема представником скаржника в судовому засіданні було зазначено, що в процесі виконавчого провадження у боржника було виявлено 5 одиниць транспортних засобів, з яких реалізовано лише одну. Стосовно 4 одиниць транспортних засобів державним виконавцем органу ДВС не вчинялись заходи передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Даний факт не було спростовано представником органу ДВС в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного скаржник просить суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 при винесенні постанови про повернення виконавчого документу від 18.06.2018 року ВП №39495476. Визнати бездіяльність Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та старшого державного виконавця Дячука В.В. у невжиття всіх заходів для повного виконання судового рішення. Визнати недійсною (незаконною) Постанову про повернення виконавчого документа від 18.06.2018 року ВП № 39495476, винесену старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2.

З пояснень (№ 29991/15.24.25/15 від 01.08.2018 року) наданих в.о. начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3І судом встановлено, що керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», старшим державним виконавцем Дячуком В.В. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, копії яких направлено на адреси сторін відома та виконання.

В ході виконання виконавчих документів, відповідно до п. 5.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, державним виконавцем 12.09.2013 року з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, відкритих рахунків боржника в установах банків, направлено відповідні запити до Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції, КП ВМБТІ м. Вінниці, МРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області, ДП «Центр державного земельного кадастру» Вінницької регіональної філії, ДПС в м. Вінниці, інспекції «Держтехнагляду» по м. Вінниці.

В ході проведених виконавчих дій арештовано всі рахунки боржника, виявлені за інформацією органів податкової служби. На виконання платіжних вимог державного виконавця установами банків в січні 2013 року на депозитний рахунок списано 72 923,67 грн., які в порядку чинного законодавства були спрямовані на погашення боргів із заробітної плати.

Протягом грудня 2013 р. та січня 2014 р. державним виконавцем двічі перевірялись каси боржника: 25.12.2013 - вилучено готівки в сумі 320 грн. та 21.01.2014 - вилучено готівки на суму 306,00 грн. Вилучені кошти, в порядку Закону України «Про виконавче провадження» використані на оплату витрат на провадження виконавчих дій.

05.11.2013 р. отримано відповідь ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області згідно якої за боржником зареєстровано 5 одиниць транспортних засобів.

04.12.2013 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Вінниця вул. К.Маркса буд. 8 та складено акт опису і арешту майна а саме : автомобіля марки ЗІЛ 130 1983 р.в. зеленого кольору ДНЗ 04042ВІ було вилучено та передано на зберігання стягувачу.

26.12.2013 р. було призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення оцінки вартості описаного і арештованого майна.

30.12.2013 р. до відділу надійшов експертний висновок згідно якого вартість автомобіля марки ЗІЛ 130 1983 року випуску, зеленого кольору ДНЗ 04042ВІ становить 6256 грн.00 коп.

21.01.2014 р. отримано відповідь ДП «Центр державного земельного кадастру» Вінницької регіональної філії згідно якої за боржником земельних ділянок не зареєстровано. 08.02.2014 державним виконавцем було надіслано повідомлення сторонам виконавчого провадження про оцінку вартості описаного і арештованого рухомого майна.

06.02.2014 р. державним виконавцем на адресу боржника направлено лист вимога про надання відомостей наявного ліквідного майна що знаходиться за адресою : м. Вінниця вул. К. Маркса буд. 10.

06.02.2014 державним виконавцем на адресу боржника направлено лист вимога про надання відомостей наявного ліквідного майна що знаходиться за адресою : м. Вінниця вул. К. Маркса буд.10.

06.03.2014 р. отримано відповідь Голови правління ЗАТ Науково-виробничої фірми «Елекомс» згідно якої майна належного боржнику за адресою : м. Вінниця вул. К. Маркса буд. 10 не виявлено.

11.03.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт та оголошено в розшук транспортні засоби боржника та надіслано до ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області для виконання.

17.03.2014 р. державним виконавцем здійснено вихід за адресою м. Вінниця вул. К.Маркса буд. 10 та встановлено що за вищевказаною адресою знаходиться 5-ти поверховий житловий будинок, боржника та майна належного йому не виявлено.

01.04.2014 р. отримано відповідь КП «ВМБТІ» та Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції, та згідно якої об'єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

07.04.2014 р. державним виконавцем повторно виставлено платіжні вимоги що містяться на рахунках боржника та надіслано до банківських установ до виконання.

09.04.2014 р. отримано повідомлення з ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області про те що рухоме майно боржника арештовано та оголошено в розшук.

23.04.2014 р. отримано відповідь з Банківських установ про те що рахунки боржника арештовані та кошти на рахунках боржника відсутні.

29.04.2014 р. державним виконавцем здійснено виїзд за адресою місцезнаходження боржника: м. Вінниця вул. К. Маркса буд. 8, та здійснено опис майна належного боржнику а саме за адресою : м. Вінниця вул. К. Маркса, буд. 8 та вилучено грошові кошти що надходять до каси ЗАТ НВФ «Елекомс», вилучено готівки в сумі 86 грн. Вилучені кошти, в порядку Закону України «Про виконавче провадження» використані на оплату витрат на провадження виконавчих дій.

30.05.2014 р. державним виконавцем здійснено виїзд за місцезнаходженням майна за адресою: м. Вінниця вул. Ватутіна, 18 та здійснено опис телефонної станції.

21.06.2014 р. державним виконавцем здійснено виїзд за місцезнаходженням майна боржника за адресою: м. Вінниця вул. Блюхера 287 А та здійснено опис телефонного обладнання.

08.09.2014 р. державним виконавцем передано пакет документів на реалізацію транспортного засобу автомобіля марки ЗИЛ 130-80 шляхом продажу через електронні торги вказаного предмету іпотеки з публічних торгів.

27.10.2014 р. державним виконавцем призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення оцінки вартості описаного і арештованого майна а саме меблів що знаходяться за адресою: м. Вінниця вул. К. Маркса буд. 8.

14.11.2014 р. отримано висновок суб'єкта оціночної діяльності згідно якого вартість описаного і арештованого майна а саме меблів що знаходяться за адресою: м. Вінниця вул. К. Маркса буд. 8. становить 7 794 грн.00 коп.

27.11.2014 р. державним виконавцем надіслано повідомлення сторонам виконавчого провадження про оцінку вартості описаного і арештованого майна.

31.07.2015 р. до Вінницького міського суду направлено подання про тимчасове обмеження керівника Закритого акціонерного товариства науково-виробничої фірми «Елекомс» ОСОБА_4 ідент. номер НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України.

26.02.2016 р. призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення оцінки вартості описаного і арештованого майна а саме телефонного обладнання за адресою : м. Вінниця вул. Блюхера, 287 А.

12.07.2016 р. отримано висновок суб'єкта оціночної діяльності згідно якого вартість описаного і арештованого майна а саме : телефонного обладнання за адресою : м. Вінниця вул. Блюхера, 287 А, становить 12400грн. 00 коп.

08.10.2016 р. державним виконавцем надіслано повідомлення сторонам виконавчого провадження про оцінку вартості описаного і арештованого майна.

09.11.2016 р. до Вінницької філії ДП «Сетам» передано пакет документів для реалізації вищезазначеного майна шляхом проведення електронних торгів.

02.02.2017 р. відділом отримано повідомлення про· те що вищевказане майно не було реалізовано на електронних торгах та знято з реалізації.

16.02.2017 р. державним виконавцем на адресу сторін направлено повідомлення про залишення за собою нереалізованого майна.

23.03.2017 р. та 24.03.2017 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою м. Вінниця вул. Блюхера, буд. 287 А та було виявлено рухоме майно та складено постанови про опис і арешт майна боржника.

06.07.2017 р. призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення оцінки вартості описаного і арештованого майна а саме телефонного обладнання за адресою : м. Вінниця вул. Блюхера, 287 А.

20.07.2017 р. отримано висновок суб'єкта оціночної діяльності згідно якого вартість описаного і арештованого майна а саме телефонного обладнання за адресою : м. Вінниця вул. Блюхера, 287 А, становить 79 559 грн. ОО коп.

09.08.2017 р. державним виконавцем надіслано повідомлення сторонам виконавчого провадження про оцінку вартості описаного і арештованого майна.

06.10.2017 р. до Вінницької філії ДП «Сетам» передано пакет документів для реалізації вищезазначеного майна шляхом проведення електронних торгів.

28.12.2017 р. відділом отримано повідомлення про те що вищевказане майно не було реалізовано на електронних торгах та знято з реалізації.

09.01.2018 р. державним виконавцем надіслано повідомлення сторонам виконавчого провадження про оцінку вартості описаного і арештованого майна.

14.06.2018 р. державним виконавцем керуючись п.2 ч.1.статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також додатково було повідомлено, що в період листопада 2013 р. по червень 2018 р. державним виконавцем направлялися платіжні вимоги до банків до виконання про списання коштів які в подальшому перераховувалися в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. Державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» було закінчено 16 виконавчих проваджень та в порядку п. 1 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподілені та перераховані на рахунки стягувача. Загальна сума перерахунку коштів становила 302 338,09 грн.

Окрім того, представником органу ДВС в судовому засіданні надано пояснення, що протягом 2013 року - 2014 року було всього двічі перевірено касові книги боржника і вилучалась готівка, останній раз готівка була вилучена в січні 2014 року, після чого дані дії більше ним не здійснювались.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних міркувань щодо поданої скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. (ЗУ "Про виконавче провадження"), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ч.1 ст.5 ЗУ "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ч. 2 ст.7 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при цьому державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження, можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Такими заявами в розумінні норм Закону України "Про виконавче провадження" є: заява стягувача про передачу виконавчого документа від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (ч. 5 ст. 5 Закону); заява сторони, а також заінтересованої особи про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником (ч. 5 ст. 15 Закону); заява стягувача про прийняття виконавцем рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень) (п. 11 ч. 2 ст.18 Закону); заяви про відвід виконавця (ст. 23 Закону); заява стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону); заяви учасника виконавчого провадження про порядок надсилання документів виконавчого провадження (ч.4 ст. 28 Закону); заяви про відкладення проведення виконавчих дій, заява сторони до державного виконавця про звернення до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення (ст.ст. 32, 33 Закону); заява стягувача про повернення виконавчого документа (ч. 1 ст.37 Закону); заява стягувача про зарахування стягнутих з боржника коштів (ст. 47 Закону); заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно (ст. 59 Закону); заява стягувача про відновлення виконавчого провадження (ч. 6 ст. 67 Закону); заява стягувача про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника (ч. 2 ст. 68 Закону); заява сторони виконавчого провадження про виправлення допущених у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичних і чи арифметичних помилок (ч. 3 ст. 74 Закону); заяви стягувача або боржника повідомляти про розрахунок заборгованості у порядку ст.71 Закону.

Тобто, норми Закону передбачають подання заяв сторонами виконавчого провадження чи заінтересованими сторонами тільки на виконання заходів виконавчого провадження.

Згідно із ст.10 ЗУ "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на пятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ч. 5 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" розшук майна боржника виконавець організовує шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

З системного аналізу вищевказаних норм слідує, що вчинення заходів направлених на примусове виконання рішення суду, включаючи заходи передбачені ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", не є абсолютним правом виконавця, а є його обовязком оскільки в контексті вимог цієї статті, державний виконавець саме зобовязаний вживати передбачених Законом та всі можливі заходи для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Отже положеннями п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ може бути повернутий стягувачеві лише після виявлення безрезультатності заходів з розшуку майна боржника здійснених державним виконавцем.

Державним виконавцем не обґрунтовано та не доведено неможливість та неефективність вчинення інших заходів ніж ті, які були ним здійснені з метою виконання рішення суду у справі, а також не доведено безрезультатність здійснення заходів з розшуку майна боржника протягом строку встановленого законом.

Висновок щодо безрезультатності та неможливості розшуку майна чи встановлення (з'ясування) певних обставин є обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (виконання рішення суду).

При цьому, суд зауважує, що державним виконавцем органу ДВС не було спростовано в судовому засіданні доводи скаржника наведені в скарзі, зокрема не було надано доказів чи було дотримано періодичності перевірки майнового стану боржника відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження". Окрім того, державним виконавцем органу ДВС не було надано доказів надіслання стягувачу постанови від 18.06.2018 року по ВП № 39495476 відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження", що є порушенняи ст. 28 даного закону.

В той же час слід зазначити, що ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно із ст. 4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

В силу приписів ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 р., виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

17.07.1997 р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини першої статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства. Згідно із статтею 19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями взятих на себе зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

Згідно із абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1444/16 від 22.04.2016 р. "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, юрисдикцію та практику Європейського суду з прав людини" у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У справі "Сьорінг проти Обєднаного Королівства Великої Британії", Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої - забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 40 рішення Європейського суду від 10.03.1997 р. "Горнсбі проти Греції" для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду".

Відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні (рішення Суду у справі Антонюк проти України, no. 17022/02, від 11.12.2008).

Право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Суду у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України", no. 20988/02, від 09.12.2010)

Як зазначив Європейський суд у рішенні, ухваленому у справі "Горнсбі проти Греції", виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Відтак, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у п. 32 рішення від 30.05.2013 р. в справі "ОСОБА_5 проти України" визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до п. 4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004 р. у справі "Ромашов проти України" невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Таким чином, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою частиною судового розгляду. При цьому на державу в особі її органів влади, покладається забезпечення реалізації зазначеного права.

З огляду на вище встановлені обставини скарги та наведені норми законодавства, враховуючи, що державним виконавцем не доведено, що ним вживались усі можливі та необхідні дії щодо виконання рішення суду у справі № 13/30/2011/5003, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.06.2018 р. є такою, що прийнята передчасно та підлягає скасуванню, а дії відділу ДВС щодо примусового виконання рішення суду у справі підлягають визнанню передчасними та незаконними.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вище встановлені обставини та наведені норми законодавства скарга №102/60-20 від 26.07.2018 року Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 18, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу № 102/60-20 від 26.07.2018 року Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 задовольнити.

2. Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 при винесенні Постанови про повернення виконавчого документу від 18.06.2018 року ВП № 39495476.

3. Визнати бездіяльність Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та старшого державного виконавця Дячука В.В. Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у невжитті всіх заходів для повного виконання судового рішення.

4. Визнати недійсною (незаконною) Постанову про повернення виконавчого документа від 18.06.2018 року ВП № 39495476, винесену старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2.

5. Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

6. За приписами п.25 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

7. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного господарського суду.

8. Державному виконавцю Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та старшого державного виконавця Дячука В.В. повідомити про виконання даної ухвали суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

9. Примірник повного тексту ухвали надіслати учасникам справи та відділу ДВС рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 27.08.2018 р.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - стягувачу - ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (пров. Шевченка, 12, м. Київ)

3 - боржнику - Закритому акціонерному товариству - Науково-виробничої фірми "Елекомс" (21100, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Карла Маркса, буд. 8)

4 - Замостянському відділу ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, 21050)