УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Київ

04.09.2018Справа № 910/16100/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д. за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні матеріали

справи № 910/16100/17

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, м. Кривий Ріг,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Кривий Ріг,

про стягнення 8 612,94 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Степушенка П.М. (довіреність №01 від 02.01.2018);

треті особи - не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/16100/17 за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - Компанія) до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, про стягнення з відповідача 8 612,94 грн. страхового відшкодування.

Між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту 6288а6дк р, згідно якого АТ "СК "АХА Страхування" взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Тойота днз НОМЕР_1 його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

09.01.17 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю транспортних засобів Тойота д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 та ОПЕЛь СОМВО, днз НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ "УТСК" згідно полісу ОСЦПВ № АЕ/6645904. Обидва транспортні засоби є приватною власністю ФОП ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про реєстацію НОМЕР_6 та витягом з реєстру МТСБУ.

В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у АТ "СК АХА Страхування" транспортний засіб Тойота д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № 1.003.17.0000267/АХА2188330 р а також зібраних документів було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 9,612.94 грн.

Відповідно до європротоколу, складеного учасниками ДТП зазначена дорожньо-пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля Опель СОМВО д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_2.

Із свідчень ОСОБА_1 автомобіль Тойота був припиркований на стоянці біля СТО вул.Светлова, 9, він почув звук сигналізації , вийшов і побачив, що водій Опель СОМВО скоїв наїзд на передню частину Тойота.

В свою чергу водій автомобіля Опель СОМВО ОСОБА_2 пояснював, що рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на передню частину Тойота.

10.01.17 ОСОБА_1 повідомив ПрАТ "УТСК" про ДТП.

04.09.17 до ПрАТ «УТСК» звернувся позивач з претензією № ЕЛ_2631 від 27.04.2017 року на суму 9 612,94 грн.

Слід зазначити, що в претензії вказано, що автомобілем Тойота днз НОМЕР_1 керувала ФОП ОСОБА_1, а автомобілем Опель СОМВО д.н.з. НОМЕР_2 керував ОСОБА_1. Відповідно до інформації страхової справи ДТП сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1.

20.09.17 відповідач листом №568 відмовив у задоволенні претензійних вимог позивача з тих підстав, що у зазначених сторонами-учасниками ДТП умовах пошкодження утворитися не могли, а з технічної точки зору, пояснення учасників ДТП щодо механізму зіткнення автомобілів не спроможні, тобто з тих же підстав, що і ОСОБА_1

За змістом Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 33.2 статті 33 цього Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Отже, предметом позову є відшкодування в порядку регресу сплаченої страхової виплати. Позивач вказував, що звернувся до відповідача про виплату, однак отримав інформацію про відмову у визнанні події страховим випадком та як наслідок відмову у виплаті.

За таких обставин для винесення судового рішення по суті спору необхідні всебічні, повні, об'єктивні дослідження та оцінка доказів.

Судом взято до уваги, що обидва транспортні засоби, що були пошкоджені внаслідок ДТП належали одній і тій же особі, один автомобіль був припаркований, а іншим керувала третя особа.

У ході проведеної працівниками ПрАТ «УТСК» перевірки, на підставі наданих ОСОБА_1 пояснень щодо обставин ДТП та фотознімків транспортних засобів, виникли сумніви щодо достовірності наданої ОСОБА_1 інформації про причини та обставини настання ДТП.

Відповідачем замовлено проведення інженерно- технічного дослідження обставин та механізму ДТП, яка сталась 09.01.2017 р., відносно механізму отримання пошкоджень транспортного засобу Тойота д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно Аварійного сертифікату за результатами проведення авто технічного дослідження № 97/05-17 від 12.05.2017 р., складеного ФОП Семенченка встановлено наступне:«Наявний комплекс пошкоджень на автомобілі Тойота д.н.з НОМЕР_1 внаслідок контактування з автомобілем Орель реєстраційний номер НОМЕР_2 у зазначених сторонами-учасниками ДТП умовах, утворитися не міг. З технічної точки зору, пояснення сторін - Учасників ДТП щодо механізму зіткнення автомобілів Тойота д.н.з. НОМЕР_1 та Опель д.нз. НОМЕР_2 в зазначеній дорожній обстановці та утворення відповідних пошкоджень та слідової інформації, не спроможні.

Відповідно до п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 було надано неправдиві дані про причини та обставини настання ДТП, яка сталась 09.01.2017 року у м. Кривий Ріг, тим самим ввівши в оману працівників ПрАТ «УТСК», що призвело до неможливості встановити дійсні причини та обставини настання даної ДТП, ПрАТ «УТСК» вимушено було відмовити ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - Інститут); витрати з оплати експертизи покладено на позивача зі справи - Компанію; зупинено провадження у справі.

Неможливість прийняття рішення у справі зумовлена відсутністю спеціальних знань для встановлення фактів і обставин, покладених в основу позову, а саме чи могли виникнути вказані водіями в європротоколі та акті огляду пошкодження «Toyota Land Cruiser» (транспортний засіб) д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок події - ДТП 09.01.2017?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2018 судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; задоволено клопотання судового експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи; зобов'язано сторін справи протягом трьох днів з моменту отримання даної ухвали надати суду фотознімки з місця пригоди і інші у електронному вигляді; зобов'язано сторони справи: для експертного дослідження пошкоджений (невідновлений і невідозмінений) автомобіль «Тойота Ленд Крузер» д.н.з. НОМЕР_4 та автомобіль «Опель Комбо» д.н.з. НОМЕР_5 з метою дослідження характерів механічних; забезпечити необхідні умови для проведення дослідження ТЗ, а саме, наявність двох транспортних засобів та рівну ділянку; узгодити з експертом умови та час проведення огляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 матеріали даної справи надіслано Інституту для проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 16.11.2017; зібрані судом матеріали надано експерту.

16.07.2018 від Інституту до суду надійшов лист від 19.06.2018 № 5484/18-52 та матеріали справи №910/16100/17, в даному листі зазначено, що станом на 19.06.2018 оплата вартості робіт з виконання експертизи відповідно до рахунку від 02.04.2018 №12175 позивачем не здійснена, тому Інститут повертає матеріали справи №910/16100/17 без виконання судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2018 поновлено провадження у справі № 910/16100/17 з 14.08.2018; підготовче засідання призначено на 14.08.2018.

У підготовче засідання 14.08.2018 представники позивача та третіх осіб не з'явилися, про дату час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 відкладено підготовче засідання на 04.09.2018; встановлено позивачу строк у п'ять днів з дня вручення даної ухвали для надання суду письмових пояснень стосовно причин невиконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 щодо здійснення оплати експертизи відповідно до виставленого судовим експертом рахунку та доказів направлення вказаних пояснень.

Такі дії суду мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (пункти 2, 4 частини третьої статті 129 Конституції України), так і аналогічних приписів статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Представники позивача та третьої особи у підготовче засідання 04.09.2018 повторно не з'явилися; про причини неявки суд не повідомили; позивач вимоги ухвал суду від 16.11.2017 та 14.08.2018 не виконав.

Слід зазначити, що копія ухвали від 14.08.2018 була отримана позивачем 20.08.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, позивач мав достатньо часу для виконання вимог ухвали суду і подання витребуваних документів.

Положення статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначають, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Аварійний сертифікат не може вважатись висновком експерта в розумінні положень параграфу 6 Глави 5 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не відповідає встановленим цими нормами вимогам.

За таких обставин належним і допустимим доказом у даній справі мав би бути висновок експерта наданий на підставі ухвали про призначення експертизи.

Однак, всупереч завдань та основних засад господарського судочинства позивач не виконав вимог ухвал суду про призначення експертиз чим унеможливив надання висновку експерта та позбавив суд можливості встановити факт події - дорожньо-транспортної пригоди та можливості пошкодження транспортних засобі внаслідок такої події.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Відповідно до частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Частинами третьою та четвертою статті 226 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Оскільки позивач без поважних причин не оплатив експертизу відповідно до виставленого судовим експертом рахунку, що зумовило невиконання судової експертизи у справі; доказів поважності причин невиконання ухвали суду від 16.11.2017 не надав, не з'являвся у підготовчі засідання 14.08.2018 та 04.09.2018; не виконав вимоги ухвали суду від 14.08.2018, необхідні для вирішення спору докази не подав, то у суду відсутні з об'єктивних причин можливості для вирішення спору по суті, а тому є підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 185, 226, 234, 235 та 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (від 16.09.2017 вих. № ЕЛ3767) про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 8 612,94 грн. з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2.

Ухвала набрала законної сили 04.09.2018 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва.

Повне судове рішення підписано 06.09.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук