ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.08.2018 Справа № 920/326/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Коваленко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Молодецької В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Сумської міської ради (м-н Незалежності, 2, м. Суми, 40000, ),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Редьки Миколи Вікторовича (АДРЕСА_1, 40030, паспорт НОМЕР_1, виданий Лебединським МС УДМС України в Сумській області 27 вересня 2012 року),

про визнання укладеним Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.09.2017,

за участю представників сторін:

від позивача: Хижняк А.В., довіреність № 861/03.02.02-17 від 27.04.2018;

від відповідача : Редька М.В., паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27.09.2012,

УСТАНОВИВ:

Позивач 07.05.2018 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати укладеним з 15.01.2018, в редакції, яка запропонована позивачем, договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01.09.2017.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що при підготовці договору до укладення ним було допущено механічну помилку та вказано строк оренди 5 років, тобто до 26 липня 2022, в той час коли рішенням Сумської міської ради № 2391-МР від 26.07.2018 для відповідача було встановлено строк користування земельною ділянкою 1 рік. Наявними є підстави для внесення змін до договору, відповідно до ст. 652 ЦК України.

06.08.2018 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачу було запропоновано укласти договір оренди на 5 років, договір було укладено між сторонами та затверджено рішенням Сумської міської ради № 2966-МР від 27.12.2017, а тому відсутні будь-які підстави вносити зміни в діючий договір.

22.08.2018 позивач надав відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 23.08.2018 закрите підготовче провадження та справу № 920/326/18 призначено до судового розгляду по суті в даному судовому засіданні.

Суд, дослідивши докази та заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом з матеріалів справи було встановлено наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

08.06.2016, у відповідності до умов договору оренди земельної ділянки від 23.12.2011, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо поновлення терміну дії договору.

Вищезазначені факти підтверджуються відповідною заявою щодо поновлення терміну дії договору оренди на 10 років та описом суб'єкта надання адміністративних послуг. Відповідачем було направлено на адресу позивача проект додаткової угоди.

Листом позивача від 10.10.2016 № 06.01-18/2896 щодо поновлення договору оренди землі з відповідачем на новий термін було зазначено, що проект договору не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», а тому для продовження договору на 5 років відповідачу необхідно до 30.11.2016 вчинити ряд відповідних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав необхідні документі і між сторонами 01.09.2017 укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір).

Вищезазначений факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору.

Згідно до п. 1.1 Договору позивач на підставі рішення Сумської міської ради від 26.07.2017 № 2391-МР «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок» надає, а відповідач приймає в оренду земельну ділянку (надалі - об'єкт оренди), яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Степана Бандери (зупинка громадського транспорту «Автовокзал». В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0140 га, кадастровий номер - :15:018:0013.

Відповідно до п. 2.1 Договору строк його дії - до 26.07.2022.

Згідно до п. 5.1 Договору зміна умов Договору можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір вирішується в судовому порядку.

Позивач зазначає, що відповідно до рішення Сумської міської ради № 2391-МР строк користування земельною ділянкою для відповідача встановлено на 1 рік - до 26.07.2018. Позивачем надано до матеріалів справи витяг зазначеного рішення та витяг із протоколу № 79 від 29.06.2018.

При підготовці Договору до укладення було допущено механічну помилку та вказано строк оренди 5 років, тобто до 26 липня 2022 року.

Як зазначає позивач, з метою виправлення допущеної помилки позивач направив відповідачу 2 екземпляри договору про внесення змін з виправленням допущеної механічної помилки. Зазначені документи були направлені для підписання разом із супровідним листом від 17.01.2018. Однак відповідачу лист вручено не було і було повернуто позивачу 06.03.2018 з відміткою «за закінчення терміну зберігання».

Суд не приймає вищезазначений лист № 06.01-16/133 від 17.01.2018, як доказ звернення позивача з пропозицією внести зміни до Договору, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення зазначеного листа (фіскальний чек, опис вкладення з зазначенням конкретних документів тощо), а з наданої копії конверту не вбачається кому саме, на яку адресу і які документи були направлені позивачем. Крім того, позивач зазначає, що лист був направлений 17.01.2018, в той час як наданий конверт має дату поштового штемпеля 08.02.2018.

Отже, судом встановлено, що між сторонами 01.09.2017 було укладено Договір, Договір підписаний сторонами, а саме ОСОБА_3 та М.В. Редькою, скріплений печатками сторін, недійсним в судовому порядку не визнавався. Договір містить усі істотні умови договору, в тому числі і строк його дії, а тому згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, Договір було затверджено рішенням Сумської міської ради від 27.12.2017 № 2966-МР «Про затвердження договорів земельних ділянок».

Предметом даного спору є визнання укладеним з 15.01.2018 договору про внесення змін до Договору в редакції, яка запропонована позивачем, а саме стосовно внесення змін про строк дії Договору, оскільки позивачем була допущена технічна помилка замість 1 року було зазначено 5 років.

Матеріально-правовою підставою свого позову позивач обрав ч. 1, 4 ст. 652 ЦК України (Зміна або розірвання договору в зв'язку з істотною зміною обставин).

Згідно до ст.ст. 13, 14 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Отже, предметом доказування у даній справі, виходячи з позовної вимоги, яка самостійно визначена позивачем, є встановлення наявності істотних обставин, з якими закон пов'язує необхідність внесення змін до договору в судовому порядку. Крім того, необхідним для вирішення спору є встановлення обставин, що на виконання умов Договору та ст. 188 ГК України позивач дотримався порядку, який встановлений для внесення змін до договору за згодою сторін.

Надаючи юридичну оцінку вищезазначеним фактичним обставинам, суд дійшов наступного висновку.

Між сторонами виникли господарські правовідносини у сфері оренди землі. Зазначені правовідносини регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Стосовно основного - встановлення наявності істотних обставин, з якими закон пов'язує необхідність внесення змін до Договору, то:

На думку позивача, допущена при укладенні договору помилка, є зміною істотних обставин, оскільки, як вже зазначалось, матеріально-правовою підставою свого позову позивач зазначає ч. 1, 4 ст. 652 ЦК України (абзац 6, зворотнього боку першого аркушу позовної заяви).

За приписами ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

За змістом наведених норм зміна господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і за рішенням суду у випадках, що передбачені, в тому числі, ст. 652 Цивільного кодексу України.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі існування спору між контрагентами щодо наявності чи відсутності відповідної зміни істотних обставин, саме на суд покладається обов'язок встановити наявність підстав для застосування ст. 652 ЦК України.

За приписами ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Позивач не навів у своєму позові таких обставин, тобто наявності істотної зміни обставин, чи настання іншого випадку, який згідно закону чи Договору тягне за собою внесення змін в Договір в частині строку його дії. Суд відзначає, що допущення певних описок, про які зазначає позивач, не є істотною зміною обставин, в розумінні зазначеної норми закону. Також, позивач не надав суду доказів існування одночасно 4 умов, передбачених ч. 4 ст. 652 ЦК України.

Крім того, додатково суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 1, 2, 3 статті 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Тільки недотримання сторонами встановленого даною статтею ГК України поряд ку зміни та розірвання договору і недосягнення при цьому згоди може свідчити про наявність між ними спору, в іншому випадку - немає підстав стверджувати про існування спору.

Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачем було дотримано процедуру внесення змін до Договору, встановлену ГК України, оскільки докази направлення відповідачеві пропозиції змінити Договір судом відхилені. Тому, не Доведено, що відповідач мав можливість повідомити позивача про негативні (чи позитивні) результати розгляду змін до Договору.

Отже, основне, оскільки передбачені ст. 652 ЦК України істотні умови для внесення змін до Договору відсутні та, додатково враховуючи те, що позивач не доведено належними та допустими доказами, що він дотримався порядку внесення змін до Договору, то позивачем не доведено чим саме і яким чином порушено відповідачем його права. Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. покладаються на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Сумської міської ради до фізичної особи-підприємця Редьки Миколи Вікторовича - відмовити.

2. Судові витрати в розмірі 1762 грн. покладаються на позивача.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Відповідно до п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 30.08.2018.

Суддя О.В. Коваленко