РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Справа № 924/377/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Вавринчук АІ.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Черняка Валентина Миколайовича на ухвалу (відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову) Господарського суду Хмельницької області від 22.05.2018 року у справі № 924/377/18 (суддя Вибодовський О.Д.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Черняк Валентина Миколайовича

до Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання"

про стягнення 234966,72 грн.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 22.05.2018 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 11.06.2018 року) відмовлено у задоволенні заяви ФОП Черняка В.М. про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що належать або підлягають сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах ціни позову - 234 966,72 грн., та можливих судових витрат, в тому числі на розрахунковому рахунку відповідача, відкритому у ПАТ "УкрСиббанк" та на інших рахунках відповідача, виявлених державним виконавцем. Судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання представники сторін не з'явились, про час та дату судового засідання були належним чином повідомлені.

Враховуючи положення ст. 273 ГПК України щодо строку розгляду скарги в апеляційній інстанції, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності їх представників у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали оскарження ухвали по справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги позивача не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із поданої позивачем заяви про забезпечення позову, останній обґрунтовує її тим, що загальна сума заборгованості відповідача перед іншими кредиторами є досить значною, що свідчить про складний фінансовий стан відповідача, зважаючи на що можливе утруднення виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позову.

В силу ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В процесі вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Дослідивши доводи позивача, викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження позивача про можливість утруднення чи взагалі неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, є безпідставними, в силу того, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи ФОП Черняка В.М. не містять будь-яких доказів на підтвердження причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, твердження позивача, зазначені в апеляційній скарзі викладені в довільному трактуванні норм чинного законодавства та спростовуються вищевикладеним, а відтак, не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що скаржник не надав доказів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційний суд дійшов висновку про те, що його заперечення позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, а тому ухвала Господарського суду Хмельницької області від 22.05.2018 року у справі № 924/377/18 винесена без порушень норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Черняка Валентина Миколайовича залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 22.05.2018 року у справі № 924/377/18 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали оскарження ухвали по справі № 924/377/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 29.08.2018 року.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.