ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 Справа № 904/3065/18
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» , м. Київ

До : Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград

Про : стягнення 3 994 253, 82 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Кучма Т.В.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача : ОСОБА_1 ( дов. від 25.06.18р.);

Від відповідача : не зявився

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Торгово-Промислова Компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» (позивач) звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (відповідач) про стягнення 3 994 253, 82 грн. (в т.ч.: 3 499 588, 41 грн. - основна заборгованість; 381 692, 96 грн. - інфляційні втрати та 112 972, 45 грн. - 3% річних) заборгованості за договором поставки від 02.02.15р. №1770-ПУ (укладеним між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов вищезазначеного договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що у відповідача не настали зобовязання з оплати поставленого товару, оскільки в порушення умов п.4.3. договору позивач не передав відповідачу оригіналів документів (рахунків, податкових накладних, видаткових накладних, сертифікатів якості/відповідності; тощо); а п.4.5. договору передбачено право покупця затримати оплату за продукцію у разі не надання вищезазначених документів. Окрім того, вказує, що ним застосована до позивача оперативно-господарська санкція за порушення строків поставки товару за вищезазначеним договором в розмірі 5 341 107, 27 грн.; 16.08.18р. на адресу позивача був надісланий розрахунок вищезазначених штрафних санкцій, але позивач залишив це без реагування . Тому відповідач направив на адресу позивача повідомлення від 23.08.18р. про застосування оперативно-господарської санкції в порядку п.5.9. договору №1770-ПУ від 03.02.15р.; жодної відповіді позивач на це повідомлення не надав. Враховуючи вищезазначене, посилаючись на пункти 5.7, 5.9, 6.2. договору та на практику ДАГС у справі №904/1656/16 , відповідач вважає, що він правомірно відмовляється від виконання своїх зобовязань по здійсненню оплати за поставлений позивачем товар, оскільки позивачем порушені свої зобовязання по своєчасної поставки відповідачу товару . Таким чином, відповідач просить визнати припиненими своїх зобовязання перед позивачем на суму основної заборгованості за договором в розмірі 3 499 588, 41 грн.

ТОВ «Торгово-Промислова Компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» (позивач) у відповіді на відзив заперечував проти обставин, викладених відповідачем , зазначаючи (поміж-іншим), що відповідно до п.4.4. договору : у разі поставки продукції без товаросупровідної документації ( якщо це унеможливлює здійснити приймання продукції за кількістю, якістю, асортименті, комплектності) покупець (відповідач) має право відмовитися від приймання такої продукції; однак, відповідач таким правом не скористався, товар прийняв, що є доказом наявності всіх товаросупровідних документів. Не надання рахунку - фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст..212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 цього кодексу; отже, наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку з оплати поставленого товару, а тому такі твердження відповідача є безпідставними та такими, що свідчать про ухилення від свого обовязку виконати умови договору в частині оплати.

Окрім того, 04.09.18р. позивачем подано до канцелярії суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог відповідача про застосування оперативно-господарських санкцій відносно позивача за несвоєчасно здійсненну поставку товару. Заява обґрунтована посилання на те, що поставка товару за договором від 02.02.15р. №1770-ПУ було здійснена у січні-березні 2017 року , а претензія про сплату неустойки та оперативно-господарська санкція були застосовані до позивача лише у серпні 2018 року (тобто поза межами строку позовної давності), а тому до вказаних вимог відповідача слід застосувати позовну давність, встановлену законодавством в 1 рік.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.15р. між ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (правонаступник - ПрАТ«ДТЕК Павлоградвугілля», покупець) та ТОВ «Торгова-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» (постачальник) укладено договір поставки №1770-ПУ, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору. Покупець зобов'язався прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію згідно з умовами даного договору (пункти 1.1. та 1.2. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, погоджені сторонами в специфікаціях до договору; під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість, та/або одним товаросупровідним документом.

Згідно з умовами пункту 5.1. договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій до договору. У будь-якому випадку, загальна орієнтована сума договору не повинна бути перебільшувати суму, еквіваленту 52 000 000, 00 грн. з ПДА на дату укладення договору. Ціна на поставлену постачальником продукцію встановлюється сторонами у відповідних специфікаціях до договору (пункт 5.3. договору).

Так, 12.08.16р., 22.09.16р. 19.10.16р., 31.10.16р., 24.11.16р., 14.12.16р., 26.12.2016р. та 07.02.17р. сторонами було підписані специфікації до вищезазначеного договору, в яких вони узгодили найменування продукції, її кількість, ціну та строк поставки; всього за специфікаціями погоджено поставку товару на загальну суму 13 067 190, 94 грн. (а.с.33-44).

Пунктом 4.3. договору передбачено, що постачальник зобов'язується надати покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну; відповідні товаросупроводжувальні накладні: видаткову накладну, товарно-транспортну накладну; сертифікат якості; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації); інструкцію по експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений); технічна документація, визначену пунктом 2.4. договору.

У випадку поставки продукції без товаросупровідної документації, що призведе до неможливості здійснити приймання продукції по кількості , якості, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитися від приймання цієї продукції (п.4.4. договору). Датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником. (п.4.7. договору). Обов'язки постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядженні покупця у вище обговореному пункті призначення поставки в асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі та в специфікаціях до нього. Обов'язки покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції (пункт 4.8. договору);

Розрахунки за продукцію по даному договору виконуються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку (п.5.4. договору): на протязі 5 (пяти) робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної , а також документів, передбачених розділом 4 даного договору (п.5.4.1. договору) ; або на 210 календарний день з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної , а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. (.5.4.2. договору); конкретні умови оплати за поставляєму по даному договору продукцію будуть узгоджуватися сторонами у відповідних специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору; датою оплати вважається дата списання грошовий коштів з поточного рахунку покупця. (п.5.4.3.).

Відповідно до п. 5.7 договору : у випадку порушення постачальником строків поставки, обумовлених в специфікації (-ях) за цим договором, покупець вправі направити постачальнику розрахунок штрафних санкцій та/або збитків та до їх оплати затримати оплату за поставлену продукцію на суму штрафних санкцій та/або збитків. Постачальник зобовязується провести оплату штрафних санкцій та/або збитків на протязі п'яти банківських днів з моменту направлення розрахунку штрафних санкцій та/або збитків постачальнику. При цьому, покупець має право оплатити постачальнику вартість поставленої продукції до сплати останнім покупцю штрафних санкцій та/або відшкодування збитків.

Пунктом 5.9. договору (поміж-іншим) передбачено, що обовязок постачальника здійснити поставку у відповідності до умов договору, специфікацій до договору забезпечується оперативно-господарською санкцією.

Згідно пункту 6.2. договору : у випадку не поставки (в тому числі, недопоставки невистачаємої та/або некомплектної ) продукції або поставки (в тому числі, недопоставки невистачаємої та/або некомплектної ) продукції з порушенням строків, передбачених у договорі або відповідною специфікацією, постачальник за письмовою вимогою покупця сплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від вартості продукції, яка постачається по відповідній специфікації. У випадку порушення постачальником своїх обов'язків згідно даному пункту більш ніж на 10 календарних днів постачальник за письмовою вимогою покупця сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленої(в тому числі, недопоставки невистачаємої та/або некомплектної ) продукції або поставленої (до поставленої невистачаємої та/або некомплектної ) продукції з порушення строків, за кожний день прострочки. Крім цього, постачальник відшкодовує всі збитки покупця , завдані затримкою виконання постачальником зобовязань по даному договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами; сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк договору встановлюється до 31.12.16 р. включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 8.1. договору). (а.с.21-32)

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору та специфікацій до нього у січні-березні 2017 року здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 3 499 588, 41 грн. та виставив рахунки на його оплату ( що підтверджується відповідними видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями на отримання товару, а.с.45-78).

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобовязань поставлений на його адресу товар у встановлений договором та специфікаціями строк у повному обсязі не оплатив ; у звязку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем станом на 06.07.18р. рахується заборгованість в розмірі 3 499 588, 41 грн. (а.с.3-4). Окрім того - позивач відповідно до приписів ст.625 ЦК України нарахував відповідачу: 381 692, 96 грн. - інфляційні втрати та 112 972, 45 грн. - 3% річних (а.с.4-5). Таким чином, загальна сума грошових коштів ( з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних) , що підлягає сплаті на користь позивача , складає 3 994 253, 82 грн.

На час прийняття рішення у справі доказів сплати заборгованості ( з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних ) перед позивачем відповідач не надав.

В той же час, у зв'язку з порушенням позивачем строків поставки продукції, яка постачалась за цим договором , відповідачем на підставі пунктів 5.7. та 5.9 договору поставки №1770-ПУ від 03.02.15р. були нараховані штрафні санкції у вигляді оперативно-господарської санкції в загальному розмірі 5 341 107, 27 грн. (в т.ч.: 4 766 519, 30 грн. пеня та 564 587, 97 грн. - штраф) .

Як вбачається з матеріалів справи 23.08.18 р. відповідач направив позивачу повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції у вигляді штрафу та пені лише 23.08.18 р. - тобто після спливу одного року з дати поставки продукції ( поставка продукції за договором була виконана позивачем у період січень березень 2018 року ). У звязку з чим, позивачем було подано заяву про застосування строку позовної давності до цих вимог відповідача.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, слід дійти висновку, що відповідач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача оперативно-господарських санкцій за несвоєчасну поставку товару за договором поставки від 02.02.15р. №1770-ПУ в загальному розмірі 5 341 107, 27 грн. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності, суд не знаходить. А тому, на час винесення рішення у справі є безпідставними твердження відповідача, що він правомірно відмовляється від виконання своїх зобовязань по здійсненню оплати за поставлений позивачем товар за договором поставки від 02.02.15р. №1770-ПУ, оскільки позивачем порушені свої зобовязання по своєчасної поставки відповідачу товару.

Ангалогічну правову позицію висловив Дніпропетровський апеляційний господарській суд у постанові від 14.06.17 р . по справі №904/68/17 та ВГСУ у постанові від23.05.17 р. по справі № 904/682/16 ( за участю ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» )

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ). У відповідності із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України). Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, не надано ; а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Одночасно, заперечення відповідач суд оцінює критично, які спростовуються наданими позивачем доказами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі

2. Стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» ( 49080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, оф.256; ): 3 499 588, 41 грн. заборгованості за договором; 381 692, 96 грн. інфляційних втрат; 112 972, 45 грн. - 3% річних та 59 913, 81 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.

Повне рішення складено 05.09.2018