РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018Справа № 910/5583/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Буд-Трейд»

до Комунального підприємства «Дирекція шляхово-транспортних споруд

м. Києва»

про визнання недійсним правочину, визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача: Гаврилова В.А.

від відповідача: Кроллау О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Дирекція шляхово-транспортних споруд м.Києва" про визнання недійсним правочину, визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, не погоджуючись з односторонньою відмовою відповідача від договору генпідряду №26/01-18 від 26.01.2018, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" та Комунальним підприємством "Дирекція шляхово-транспортних споруд м.Києва", просить суд визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови, визнати незаконними дії відповідача щодо односторонньої відмови від договору та зобов'язати Комунальне підприємство "Дирекція шляхово-транспортних споруд м.Києва" виконати зобов'язання за договором генпідряду №26/01-18 від 26.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2018 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання доказів які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

15.05.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 12.06.2018.

05.06.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи - Державної аудиторської служби України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

05.06.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

06.06.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач вказує на те, що за результатами перевірки Державною аудиторською службою України від 28.03.2018 № 31-14/377 були надані рекомендації щодо усунення виявлених порушень законодавства у сфері закупівель, зокрема було виявлено невідповідність тендерної пропозиції ТОВ «ЕКО-БУД-ТРЕЙД» вимогам тендерної документації. З метою попередження порушень у сфері закупівель, керуючись пунктом 2 статті 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Держаудитслужба рекомендувала: усунути зазначені порушення законодавства у сфері закупівель; за умови неможливості усунення вказаних порушень провести нову процедуру закупівлі з дотриманням чинного законодавства; у майбутньому здійснювати закупівлі з дотриманням вимог чинного законодавства у сфері закупівель. Усунути зазначені порушення законодавства у сфері закупівель на етапі укладеного Договору вже неможливо, тому було вирішено розірвати Договір та провести нову процедуру закупівлі робіт з будівництва каналізації Д=1200 мм L=1150 м по вул. Урлівській від вул. Здолбунівської до вул. А. Ахматової (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013) (45000000-7 Будівельні роботи) (генпідрядні роботи). Відповідно до п. 17.2.1. Договору, замовник має право у будь-який час до закінчення робіт достроково розірвати Договір генпідряду в односторонньому порядку, оплативши Генпідряднику фактично виконану частину робіт за таких обставин, але не виключно: якщо Генпідрядник впродовж 10 робочих днів від запланованої за цим Договором генпідряду дати не розпочав роботи або має місце відставання від календарного плану виконання робіт більше ніж на 30 календарних днів, за виключенням передбачених цим Договором випадків, коли таке відставання не залежить від Генпідрядника; за наявності істотних порушень Генпідрядником умов Договору генпідряду; порушення Генпідрядником будівельних норм і правил, вимог проектної документації; набрання законної сили рішенням суду про визнання Генпідрядника банкрутом; ліквідація Генпідрядника. При цьому, пунктом 4 статті 849 Цивільного кодексу України, передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду. З огляду на наведене, відповідач вважає, що він має право на відмову від Договору, у зв'язку з чим просить відмовити в позові.

У підготовче засідання 12.06.2018 з'явився представник відповідача, представник позивача не з'явився, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши в підготовчому засіданні клопотання про залучення Державної аудиторської служби України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суд відмовив в його задоволенні.

З огляду на першу неявку представника позивача у підготовче засідання та надходження відповідного клопотання про відкладення з підстав, які судом визнані поважними, суд на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України задовольнив вказане клопотання представника відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 суд ухвалив: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкласти на 10.07.2018.

У підготовче засідання 10.07.2018 з'явилися представники сторін.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 31.07.2018.

13.07.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вказує, що відсутній передбачений пунктом 17.2. Договору перелік тих обставин, за яких замовник вправі відмовитись від договору підряду.

У підготовче засідання 31.07.2018 з'явилися представники сторін.

У підготовчому засіданні 31.07.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі № 910/5583/18, призначити справу до судового розгляду по суті на 21.08.2018.

У судове засідання 21.08.2018 з'явились представники сторін; представник позивача підтримав позов, представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 21.08.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2018 року між позивачем як генпідрядником та відповідачем як замовником укладений договір генпідряду № 26/01-18 (далі - Договір), у відповідності до якого замовник доручає, а генпідрядник зобов'язується виконати на свій ризик власними і залученими силами, засобами і способами роботи по об'єкту «Будівництво каналізації Д=1200 мм L= 1150 м по вул. Урлівській від вул. Здолбунівській до вул. А. Ахматової (ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013) (45000000-7 Будівельні роботи) (гепідрядні роботи) (надалі Роботи/Об'єкт) відповідно до затвердженої проектної документації, діючих норм і стандартів, здати у встановлені цим Договором строки Об'єкт в експлуатацію замовнику, усунути за свій рахунок недоробки/недоліки/дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт та виявлені в процесі приймання робіт і в гарантійні строки експлуатації Об'єкту, а Замовник зобов'язується передати затверджену проектну документацію, прийняти закінчені роботи та оплатити їх.

Відповідно до п.5.1. Договору, строки виконання робіт встановлюються Договором та визначаються датою їх початку та закінчення.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, календарною датою початку робіт: 01 лютого 2018, кінцевий строк закінчення робіт: 21 січня 2019.

Замовник зобов'язаний до початку робіт передати Генпідряднику за двостороннім актом:

закріплену на місцевості геодезичну основу;

затверджену проектну документацію до початку відповідних робіт (також при внесенні змін до проектної документації) - 2 екземпляра згідно Акту прийому-передачі;

дозвіл або декларацію на право виконання будівельних робіт (п. 9.1.1. Договору).

Відповідно до п. 17.2.1. Договору, замовник має право у будь-який час до закінчення робіт достроково розірвати Договір генпідряду в односторонньому порядку, оплативши Генпідряднику фактично виконану частину робіт за таких обставин, але не виключно: якщо Генпідрядник впродовж 10 робочих днів від запланованої за цим Договором генпідряду дати не розпочав роботи або має місце відставання від календарного плану виконання робіт більше ніж на 30 календарних днів, за виключенням передбачених цим Договором випадків, коли таке відставання не залежить від генпідрядника; за наявності істотних порушень Генпідрядником умов Договору генпідряду; порушення генпідрядником будівельних норм і правил, вимог проектної документації; набрання законної сили рішенням суду про визнання генпідрядника банкрутом; ліквідація генпідрядника.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

За змістом ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як встановлено приписами ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що на адресу позивача 11 квітня 2018 року надійшло від відповідача повідомлення від 10.04.2018 № 31-855 про дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку. Обґрунтовуючи розірвання Договору в односторонньому порядку, відповідач посилається на пункт 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, п.17.2. Договору та лист Державної аудиторської служби України від 28.03.2018 № 31-14/377 про усунення порушень законодавства.

Не погодившись з повідомленням відповідача, позивач направив лист від 20.04.2018 № 1175 про неприпустимість розірвання Договору в односторонньому порядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що він не погоджується з односторонньою відмовою відповідача від договору генпідряду №26/01-18 від 26.01.2018, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Буд-Трейд" та Комунальним підприємством "Дирекція шляхово-транспортних споруд м.Києва" у зв'язку з відсутністю передбачених Договором правових підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, у зв'язку з чим просить суд визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови, визнати незаконними дії відповідача щодо односторонньої відмови від договору та зобов'язати Комунальне підприємство "Дирекція шляхово-транспортних споруд м.Києва" виконати зобов'язання за договором генпідряду №26/01-18 від 26.01.2018.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, на адресу позивача 11 квітня 2018 року надійшло від відповідача повідомлення від 10.04.2018 № 31-855 про дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку. Обґрунтовуючи розірвання Договору в односторонньому порядку, відповідач посилається на пункт 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, п.17.2. Договору та лист Державної аудиторської служби України від 28.03.2018 № 31-14/377 про усунення порушень законодавства.

Дослідивши вказане повідомлення, суд дійшов висновку, що викладене у вказаному листі рішення відповідача розірвання Договору за своєю правовою природою є правочином - односторонньою відмовою від Договору.

За змістом ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Не погодившись з повідомленням відповідача, позивач направив лист від 20.04.2018 № 1175 про неприпустимість розірвання Договору в односторонньому порядку.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, в силу ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим, а зобов'язання сторін за розірваним договором в силу ст. 653 Цивільного кодексу України припиняються.

Як встановлено судом, відповідно до п. 17.2.1. Договору, замовник має право у будь-який час до закінчення робіт достроково розірвати Договір генпідряду в односторонньому порядку, оплативши Генпідряднику фактично виконану частину робіт за таких обставин, але не виключно: якщо Генпідрядник впродовж 10 робочих днів від запланованої за цим Договором генпідряду дати не розпочав роботи або має місце відставання від календарного плану виконання робіт більше ніж на 30 календарних днів, за виключенням передбачених цим Договором випадків, коли таке відставання не залежить від Генпідрядника; за наявності істотних порушень Генпідрядником умов Договору генпідряду; порушення Генпідрядником будівельних норм і правил, вимог проектної документації; набрання законної сили рішенням суду про визнання Генпідрядника банкрутом; ліквідація Генпідрядника.

Так, право на односторонню відмову замовника від Договору за наявності відповідних обставин встановлено самим Договором.

Дослідивши перелік обставин, які в силу п. 17.2.1. Договору є підставами для односторонньої відмови замовника від Договору, з огляду на встановлені в межах даної справи обставини, судом не встановлено наявності тих обставин, які за умовами Договору можуть бути підставами для односторонньої відмови замовника від Договору.

Такі висновки суду ґрунтуються зокрема на тому, що, як зазначав відповідач, за результатами перевірки Державною аудиторською службою України від 28.03.2018 № 31-14/377 були надані рекомендації щодо усунення виявлених порушень законодавства у сфері закупівель, зокрема було виявлено невідповідність тендерної пропозиції ТОВ «ЕКО-БУД-ТРЕЙД» вимогам тендерної документації. З метою попередження порушень у сфері закупівель, керуючись пунктом 2 статті 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Держаудитслужба рекомендувала: усунути зазначені порушення законодавства у сфері закупівель; за умови неможливості усунення вказаних порушень провести нову процедуру закупівлі з дотриманням чинного законодавства; у майбутньому здійснювати закупівлі з дотриманням вимог чинного законодавства у сфері закупівель. Усунути зазначені порушення законодавства у сфері закупівель на етапі укладеного Договору вже неможливо, тому було вирішено розірвати Договір та провести нову процедуру закупівлі робіт з будівництва каналізації Д=1200 мм L=1150 м по вул. Урлівській від вул. Здолбунівської до вул. А. Ахматової (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013) (45000000-7 Будівельні роботи) (генпідрядні роботи).

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Так, окрім умов Договору, право на односторонню відмову замовника від Договору в будь-який час до закінчення роботи встановлено імперативними нормами Цивільного кодексу України (ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України).

Відтак, зобов'язання, що складає предмет Договору, є припиненим за наслідками направлення відповідачем повідомлення від 10.04.2018 №31-855.

За наведених обставин, оскільки право на відмову замовника від договору підряду на будь-якій стадії виконання договору підряду передбачене імперативними нормами Цивільного кодексу України (ч. 4 ст. 849 ЦК України), доводи позивача щодо неправомірності односторонньої відмови відповідача від Договору є необґрунтованими.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутись до відповідача з вимогами щодо відшкодування замовником збитків, завданих розірванням договору (у разі понесення таких збитків генпідрядником).

За наведених обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови, визнання незаконними дій відповідача щодо односторонньої відмови від договору та зобов'язання Комунального підприємства "Дирекція шляхово-транспортних споруд м.Києва" виконати зобов'язання за договором генпідряду №26/01-18 від 26.01.2018.

При цьому, щодо вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо односторонньої відмови від договору, суд додатково зазначає, що згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Суд зазначає, що рішення суду саме по собі повинне бути не декларативним, а виконуваним, тобто акт правосуддя повинен мати форму реалізації в майбутньому (власне, за наслідками чого і здійснюється відновлення порушених прав).

Так, вимога про визнання незаконними дій відповідача щодо односторонньої відмови від договору фактично є обставиною, якою позивач обґрунтовує свої інші вимоги - вимоги про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору.

Разом з тим, належно обраним способом захисту, з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є і той, що не передбачений законом, однак основним критерієм можливості його застосування є визначення його ефективності (забезпечення реального захисту прав та інтересів). Водночас заявлена позивачем вимога в частині визнання незаконними дій відповідача щодо односторонньої відмови не спрямовується на поновлення порушення прав, а отже обраний позивачем спосіб захисту в будь-якому випадку є неефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (навіть у разі, якщо б суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів, які покладені в основу заявлених підстав позову).

За наведених обставин, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Буд-Трейд» не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору з огляду на відмову в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.08.2018

Суддя Ю.В. Картавцева