ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/25/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Діброва Г.І., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Гудков С.О. (посвідчення адвоката України НОМЕР_1 від 19.11.2014 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 19.11.2014 року; ордер серія ОД № 327265, дата видачі : 23.05.18)

від відповідача: не з'явився

від третіх осіб: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

- Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської

- ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2018

у справі № 916/25/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Курортстрой»

до відповідача: Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40

про: визнання незаконним та скасування рішення

колегія суддів першої інстанції у складі: Смелянець Г.Є, Малярчук І.А., Рога Н.В.,

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» (далі-ТОВ «Курортстрой») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 3299 від 20.08.2015.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «Курортстрой» зазначало, що прийняте відповідачем рішення № 3299 від 20.08.2015 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1, укладеного з ТОВ «Курортстрой», суперечить положенням Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншим нормативно-правовим актам - за відсутності відповідних правових підстав для його прийняття.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.04.2018 позов ТОВ «Курортстрой» задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №3299 від 20.08.2015. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду обґрунтовано тим, що право оренди (користування) позивача на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 у встановленому законом порядку на момент прийняття оскаржуваного рішення Затоківською селищною радою №3299 від 20.08.2015 припинено не було. Відповідачем здійснено розпорядження земельною ділянкою, яка не була повернута йому у встановленому законом порядку, та за відсутності припиненого права оренди позивача на спірну земельну ділянку, в односторонньому порядку, що не відповідає ані умовам договору оренди землі, ані вимогам діючого законодавства. Оскільки, договір оренди земельної ділянки від 12.11.2004 є чинним, згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 по справі № 916/886/15-г.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило його скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Курортстрой» відмовити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, на думку апелянта, є порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов'язок власника земельної ділянки отримувати погодження землекористувача для прийняття рішення про поділ земельної ділянки. В ході розроблення технічної документації відбулась державна реєстрація розірвання договору оренди у зв'язку з чим, на момент внесення до даних державного земельного кадастру, користувач вказаної земельної ділянки був відсутній.

При цьому, апелянт зауважив, що рішення Затоківської селищної ради від 20.08.2015 №3299 в частині надані дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки, вичерпало свою дію фактом його виконання. Крім того, 35 земельних ділянок, які утворились в результаті поділу, в подальшому 23.10.2015 передано у власність 35 громадянам, які є добросовісними набувачами цих земельних ділянок.

Отже, скасування оскаржуваного рішення селищної ради, яке на даний час втратило чинність може призвести до порушення законних прав та інтересів власників вказаних земельних ділянок, які набули право власності на них відповідно до вимог чинного законодавства.

Також не погоджуючись з рішенням господарського суду Одеської області від 06.04.2018, третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Курортстрой» відмовити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, на думку апелянта, є порушення норм матеріального та процесуального права, та невідповідність обставинам справи.

Господарським судом не надано належної оцінки документам та аргументам, що подавались під час розгляду справи у підтвердження незаконності та необґрунтованості позовних вимог позивача, а саме: не враховано відсутність фактичного користування позивачем орендованою земельною ділянкою та фактичного припинення права користування позивачем земельною ділянкою на момент прийняття оскаржуваного рішення суду, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

05.06.2018 ТОВ «Курортстрой» через канцелярію суду надало відзив на апеляційні скарги, відповідно до якого вважає рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2018 законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ОСОБА_2 - безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, ТОВ «Курортстрой» зазначає, що право оренди (користування) позивача на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 у встановленому законом порядку на момент прийняття оскаржуваного рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №3299 від 20.08.2015 припинено не було, оскільки державна реєстрація припинення права оренди за вказаним договором проведена відповідачем лише 19.10.2015, тобто після прийняття рішення про надання дозвілу на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки. Отже, відповідачем здійснено розпорядження земельною ділянкою, яка не була повернута йому у встановленому законом порядку, та за відсутності припиненого права оренди позивача на спірну земельну ділянку.

Крім того, Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області оскаржуваним рішенням без належних на те підстав в односторонньому порядку розірвала договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 з ТОВ «Курортстрой», що суперечить вимогам ст. 188 Господарського кодексу України.

31.07.2018 через канцелярію надійшло клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_34 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, а саме: скасування п.2 оскаржуваного рішення щодо надання дозволу на складання технічної документації щодо поділу земельної ділянки, площею 2,004га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_34 посилається на непідвідомчість спору в частині скасування п.2 оскаржуваного рішення щодо надання дозволу на складання технічної документації щодо поділу земельної ділянки господарським судам, зазначаючи, що він не стосується договірних відносин, а обумовлений реалізацією селищною радою владних, управлінських функцій, та відповідно, відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Заявлене в ході апеляційного перегляду клопотання третьої особи про закриття провадження у справі в частині позовних вимог колегією суддів розглянуто та відхилено з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 93, 95 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтю 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Відповідно до частини другої, третьої цієї ж статті землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно до вимог частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Предметом позову у цій справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 3299 від 20.08.2015, яким вирішено:

- розірвати договір оренди земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ТОВ «Курортстрой»;

- надати Затоківській селищній раді дозвіл на складання технічної документації щодо поділу земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер НОМЕР_2 код 07.03 згідно з КВЦПЗ) для індивідуального будівництва із земель рекреації.

Заявник зазначає, що питання надання згоди на складання технічної документації щодо поділу земельної ділянки відноситься до владних управлінських функцій органу місцевого самоврядування.

За пунктом 12 статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок погоджується: у разі якщо поділ, об'єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем - власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; у разі поділу, об'єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, - заставодержателем; у разі поділу, об'єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, - землекористувачем. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок затверджується замовником.

За пунктом 14 вказаної вище статті технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності; власником земельної ділянки, у разі якщо земельна ділянка перебуває у приватній власності.

За змістом наведених вище положень земельного законодавства поділ земельної ділянки є процедурою створення земельних ділянок як сукупності об'єктів зі складу існуючої, що вже сформована як об'єкт цивільного права. Реалізуючи відповідні повноваження орган місцевого самоврядування виступає як власник землі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 12 ГПК України (в редакції, чинній на час звернення з позовом) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративної юрисдикції України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватися адміністративним судом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час звернення із цим позовом) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції суб'єкт повинен здійснювати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а останній, відповідно, зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Тобто справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника майна, а також в інших спорах, які виникають з майнових відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору підвідомчі господарським судам.

Виходячи з встановлених обставин справи, спірні правовідносини між ТОВ «Курортстрой» та Затоківською селищною радою опосередковуються договором оренди, в межах даного спору позивач здійснює захист порушеного речового права щодо користування земельною ділянкою, питання щодо поділу земельної ділянки вирішувалось відповідачем як власником землі, а отже спір, в даному випадку, не має ознак публічно-правового.

Наведена позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з правовими висновками Великої палати Верховного суду України, які викладені в постановах від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 від 26.06.2018 у справі № 914/582/17.

30.08.2018 року до початку розгляду апеляційної скарги від ОСОБА_2 через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладання розгляду апеляційної скарги.

30.08.2018 року через електрону адресу суду від представника Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської надійшло клопотання про відкладання розгляду апеляційної скарги та про можливість ознайомитись з матеріалами справи.

У задоволенні клопотання про відкладання розгляду апеляційних скарг колегією суддів відмовлено, з наступних підстав.

Так, зазначені клопотання мотивовані тим, що апелянти не мають можливості направити та бути присутніми в судовому засіданні Одеського апеляційного господарського суду під час розгляду апеляційних скарг Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської та ОСОБА_2.

Вказане клопотання судовою колегією залишено без задоволення з огляду на те, що відповідно із ст.216 ГПК України розгляд справи відкладається або оголошується перерва за обставин, зазначених в цій статті, якщо спір при цих обставинах не може бути вирішено в даному засіданні. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, судова колегія вважає, що апеляційні скарги можуть бути розглянуті в даному судовому засіданні без участі представників Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської та ОСОБА_2. До того ж судова колегія вважає, що скаржниками не доведено належними доказами неможливість прибуття їх представників в судове засідання, а тому не доведено належними доказами поважність причини неявки в судове засідання.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як встановлено під час розгляду даної справи, та підтверджено в ході апеляційного провадження, 12.11.2004 між Затоківською селищною радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» (Орендар) укладено договір оренди, який посвідчений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Щукіною Л.С., та згідно з яким Орендодавець надає, а Орендар приймає у довгострокове платне користування терміном на двадцять п'ять років земельну ділянку для будівництва оздоровчо-розважального комплексу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п. 2-4 договору в оренду передається земельна ділянкам площею 2,004 га., на земельній ділянці відсутні об'єкти нерухомого майна, а також інші об'єкти інфраструктури. Земельна ділянка передається в оренду для будівництва оздоровчо-розважального комплексу.

Згідно з п.8 договору договір укладено на двадцять п'ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Розділом 9 сторони погодили розмір та порядок сплати орендної плати.

Відповідно до п.п. 14-15 договору земельна ділянка передається в оренду для будівництва оздоровчо-розважального комплексу. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво оздоровчо-розважального комплексу.

Згідно з п.п.17-18 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення, затвердженого рішенням Затоківської селищної ради міста Білгород-Дністровський Одеської області. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у трьохденний термін після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п.19 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно з п.27 договору Орендодавець зобов'язаний зокрема, у встановлений цим договором термін передати орендарю в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору, на підставі акту прийому-передачі.

Відповідно до п.29 договору (згідно додаткової угоди про внесення змін до договору оренди від 29.08.2006) Орендар зобов'язується зокрема, не приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та його державної реєстрації; протягом 5 робочих днів з моменту нотаріального посвідчення зареєструвати цей договір в Білгород-Дністровському міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України та в Затоківській селищній раді; по закінченню строку оренди повернути об'єкт оренди орендодавцю, за актом прийому-передачі.

Згідно з п.35-36 договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з метою суспільної необхідності у порядку, встановленому законодавством України. Договір оренди припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодо сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законодавством України.

Відповідно до п.37 договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Згідно з п.41 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до п.42 договору невід'ємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об'єкта оренди, проект відведення земельної ділянки.

23.11.2004 договір зареєстровано у Білгород-Дністровському міському відділі ОРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №04.04.506-00007.

06.12.2004р. договір зареєстровано в Затоківській селищній раді, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №138.

Додатком №1 до цього договору є Акт прийму-передачі земельної ділянки, який підписаний сторонами та згідно з яким за договором оренди землі укладеним 12.11.2004 Орендодавець фактично надав Орендарю земельну ділянку, яка знаходиться на території Затоківської селищної ради в Лиманському районі. В оренду передана земельна ділянка площею 2,004 га, для будівництва оздоровчо-розважального комплексу.

За актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 29.05.2014 закріплені межі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 2,004 га, наданою користувачу земельної ділянки ТОВ «Курортстрой», що знаходиться в довгостроковій оренді, терміном на 25 років для будівництва оздоровчо-розважального комплексу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.05.2015 у справі №916/886/15-г, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2015, задоволено позовну заяву заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» на користь Затоківської селищної ради заборгованість з орендної плати у розмірі 51 364 грн. 28коп.

Розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,004га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, який укладено 12 листопада 2004 між Затоківською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» для будівництва оздоровчо-розважального комплексу строком на 25 років, що зареєстрований у ДП «Центр державного земельного кадастру» Одеської регіональної філії, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.04.506.00007 від 23.11.2004.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» повернути до комунальної власності Затоківської селищної ради земельну ділянку загальною площею 2,004га., вартістю 4 999 178 грн. 40 коп., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка використовується згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 12.11.2004 між Затоківською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Курортстрой», який зареєстровано у ДП «Центр державного земельного кадастру» Одеської регіональної філії, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.04.506.00007 від 23.11.2004.

Вирішено питання по сплаті судового збору.

20.08.2015 Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області прийнято рішення №3299 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1, укладеного з ТОВ «Курортстрой», яким вирішено:

- розірвати договір оренди земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_1, укладений з ТОВ «Курортстрой»;

- надати Затоківській селищній раді дозвіл на складання технічної документації щодо поділу земельної ділянки, площею 2,004 га (кадастровий номер НОМЕР_2 код 07.03 згідно з КВЦПЗ) для індивідуального будівництва із земель рекреації.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.10.2015 в якому міститься інформація, що 19.10.2015:

на підставі заяви представника Затоківської селищної ради проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно договору оренди від 12.11.2004 №4-4873, який укладений між Затоківською селищною радою та ТОВ «Курортстрой», про що державним реєстратором Білгород-Дністровського міськрайнного управління юстиції Одеської області Гриценко І.С. прийнято рішення за індексним номером 25403760 від 20.10.2015;

проведено державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки згідно договору оренди від 12.11.2004р. №4-4873, який укладений між Затоківською селищною радою та ТОВ «Курортстрой», про що державним реєстратором Білгород-Дністровського міськрайнного управління юстиції Одеської області Гриценко І.С. прийнято рішення за індексним номером 25403760 від 20.10.2015.

підставою припинення права оренди зазначено як рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2015р. №916/886/15-г, так і рішення Затоківської селищної ради від 20.08.2015р. №3299.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» про перегляд рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2015 за нововиявленими обставинами у справі № 916/886/15-г задоволено. Рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2015р. по справі №916/886/15-г скасовано.

У задоволенні позовних вимог Заступнику Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області відмовлено.

Листом від 16.12.2016 №29-1529-0.13-2676/2-16 відділ Держгеокадастру у м. Білгороді-Дністровському Одеської області на запит позивача повідомив, що на підставі рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 20.08.2015 №3299 та відповідно до вимог п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, підставою для скасування кадастрового номеру НОМЕР_2 стали розроблена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки із вищезазначеним кадастровим номером. На підставі розробленої технічної документації щодо поділу земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, сформовано 35 земельних ділянок.

У листі від 28.04.2017 за №14808/22-27 на запит позивача від 26.04.2017 №1/26 Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомив, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відповідний виконавчий документ господарського суду Одеської області по справі №916/886/15-г щодо повернення ТОВ «Курортстрой» орендованої земельної ділянки до комунальної власності Затоківської селищної ради на виконанні у Відділу не перебував та не перебуває.

Колегія суддів, перевіривши доводи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ОСОБА_2 зазначає, наступне.

Згідно приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 2 Закону України «»Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно - правовими актами та договором оренди землі.

Відповідно до вимог ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Частиною 2 ст. 125 Земельного кодексу України, встановлено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі:

закінчення строку, на який його було укладено;

викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;

ліквідації юридичної особи - орендаря.

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Доводи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області в апеляційній скарзі зводяться до того, що ТОВ «Курортстрой» з моменту укладення договору так і не приступив до використання земельної ділянки, земельна ділянка не вибувала із комунальної власності селищної ради, а отже підстави для її повернення відсутні. Відсутність акту приймання-передавання земельної ділянки жодним чином не позбавляє селищну раду права прийняття рішення про поділ земельної ділянки комунальної власності.

При цьому, у зв'язку з наявністю Рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2015 у справі № 916/886/15-г, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2015, яким договір оренди від 12.11.2004, укладений між позивачем та відповідачем у даній справі - розірвано, Затоківською селищною радою від 20.08.2015 №3299 було прийнято оскаржуване рішення, вже після розірвання договору оренди земельної ділянки в судовому порядку, на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством. Чинним законодавством не передбачено обов'язку власника земельної ділянки отримувати згоду, погодження чи дозвіл землекористувача для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, рішення Затоківської селищної ради від 20.08.2015 №3299 в частині надані дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки, вичерпало свою дію фактом його виконання. 35 земельних ділянок, які утворились в результаті поділу, в подальшому 23.10.2015 передано у власність 35 громадянам, які є добросовісними набувачами цих земельних ділянок.

При цьому, доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зводяться до того, що на момент звернення до суду ТОВ «Курортстрой» та на момент прийняття по цій справі судового рішення, право користування земельною ділянкою ТОВ «Курортстрой» припинено відповідно до вимог діючого законодавства України, про що також свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2015, з якого вбачається, що 19.10.2015 було проведено державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки позивача.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ОСОБА_2 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Одеської області від 13.05.2015 у справі №916/886/15-г, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2015, крім іншого розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,004га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 12 листопада 2004 року між Затоківською селищною радою та ТОВ «Курортстрой» для будівництва оздоровчо-розважального комплексу строком на 25 років, що зареєстрований у ДП «Центр державного земельного кадастру» Одеської регіональної філії, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.04.506.00007 від 23.11.2004.

Зобов'язано ТОВ «Курортстрой» повернути до комунальної власності Затоківської селищної ради земельну ділянку загальною площею 2,004га., вартістю 4 999 178 грн. 40 коп., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка використовується згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 12.11.2004 між Затоківською селищною радою та ТОВ «Курортстрой», який зареєстровано у ДП «Центр державного земельного кадастру» Одеської регіональної філії, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.04.506.00007 від 23.11.2004.

В подальшому, 20.08.2015 Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області прийнято оскаржуване рішення № 3299, яким вирішено розірвати вказаний договір оренди землі та надати дозвіл на складання технічної документації щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення), у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Умовами п.19 договору оренди землі визначено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав в оренду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення) після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент прийняття відповідачем оспорюваного рішення від 20.08.2015, так і в подальшому, земельна ділянка не була повернута Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради Одеської області позивачем ані шляхом складання відповідного акту приймання-передачі, ані в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

ТОВ «Курортстрой» фактично продовжує користуватися наданою земельною ділянкою, сплачуючи орендну плату, визначеному умовами Договору оренди, а Затоківська селищна рада приймає відповідну орендну плату та не відмовляється від неї, що підтверджується наявними у справі квитанціями про сплату орендної плати згідно договору оренди землі.

При цьому, відповідно до листа Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження примусового виконання, Відділу наказ Господарського суду Одеської області по справі № 916/886/15-г щодо повернення ТОВ «Курортстрой» орендованої земельної ділянки до комунальної власності Затоківської селищної ради до виконання взагалі не був пред'явлений.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Затоківської селищної ради про надання дозволу на розроблення технічної документації про поділ земельної ділянки було прийнято відповідачем за відсутності фактичного виконання рішення суду 13.05.2015 у справі №916/886/15-г, та станом на момент прийняття оскаржуваного рішення повернення земельної ділянки відповідачу, як власнику, не відбулось.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на прийняття оскаржуваного рішення відповідача), державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на прийняття оскаржуваного рішення відповідача) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація припинення права оренди за вказаним договором проведена відповідачем лише 19.10.2015, тобто вже після прийняття рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо поділу земельної ділянки.

Отже, судом першої інстанції правомірно зазначено, що право оренди (користування) позивача на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 у встановленому законом порядку на момент прийняття рішення Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №3299 від 20.08.2015 припинено не було. Тобто, відповідачем здійснено розпорядження земельною ділянкою, яка не була повернута йому у встановленому законом порядку, та за відсутності припиненого права оренди позивача на спірну земельну ділянку.

Приписами ч.1,2 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції станом на дату прийняття оскаржуваного рішення), органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 статті 21 Цивільного кодексу України (в редакції, на момент подання позовної заяви) суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до приписів ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення), договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 36 договору оренди землі від 12.11.2004 сторони погодили, що розірвання договору можливо: або за згодою сторін, або за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін.

За змістом пункту 37 договору оренди, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийняттям оскаржуваного рішення від 20.08.2015, відповідач фактично в односторонньому порядку розірвав укладений з позивачем договір оренди землі від 12.11.2004, що не відповідає ані умовам договору оренди землі, ані вимогам діючого законодавства. Крім того, рішення Затоківської селищної ради №3299 від 20.08.2015 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості підстав припинення права оренди позивача на земельну ділянку.

При цьому, 09.02.2016 постановою Одеського апеляційного господарського суду було скасовано рішення господарського суду Одеської області від 13.05.2015 по справі №916/886/15-г та у задоволенні позовних вимог Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області - відмовлено.

На даний час договір оренди від 12.11.2004 земельної ділянки загальною площею 2,004га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений між Затоківською селищною радою та ТОВ «Курортстрой» для будівництва оздоровчо-розважального комплексу строком на 25 років, який зареєстрований у ДП «Центр державного земельного кадастру» Одеської регіональної філії, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.04.506.00007 від 23.11.2004 - є чинним.

Приймаючи до уваги те, що у разі, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, право користування позивачем вищезазначеної земельної ділянки не припинено та оскаржуване рішення Затоківської селищної ради порушило права та законні інтереси ТОВ «Курортстрой» як орендаря.

З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації») щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): «одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру».

У рішенні у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації» ЄСПЛ також дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Переглядаючи у апеляційному порядку рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2018 у справі № 916/25/17, суд апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи не виявив порушення чи неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, які б призвели до прийняття Господарським судом Одеської області неправильного судового рішення у справі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційні скарги Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 06.04.2018 у справі № 916/25/17 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275,276, 282

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційні скарги Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від „06" квітня 2018 року у справі № 916/25/17 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „03" вересня 2018 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.І. Діброва

Суддя А.І. Ярош