ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.08.2018 р.                                                                       Справа№ 914/1594/18

Суддя Березяк Н.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом:

Заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

позивача 1:

Буської міської ради, м. Буськ,

позивача 2:

Головного управління ДФС у Львівській області, м. Львів,

до відповідача:

відкритого акціонерного товариства «Буський пивоварний завод»,

м. Буськ,

про:

стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій,

визнав подані матеріали недостатніми для відкриття провадження у справі з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, прокурор обґрунтовує позовні вимоги порушенням відповідачем умов двох договорів оренди землі, зокрема, договору щодо оренди відповідачем земельної ділянки площею 0,7181 га для обслуговування виробничих будівель в м. Буську по вул. Львівська, 15, кадастровий номер земельної ділянки :00:13:024:0132; договору щодо оренди відповідачем земельної ділянки площею 1,6 га для обслуговування виробничих будівель в м. Буську по вул. Львівська, 8, кадастровий номер земельної ділянки :00:13:024:0133.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Отже, процесуальний закон допускає об'єднання декількох позовних вимог в одній позовній заяві, однак такі вимоги повинні відповідати певним умовам (альтернативно):

-          пов'язаність між собою підставою виникнення, (варто звернути увагу, що законодавцем застосовується термін "підстава" в однині), або

-          пов'язаність між собою поданими доказами.

Підстава позову – це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, повинні вимоги випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Проте поданий прокуроро позов обґрунтовується порушенням умов двох договорів (цивільно-правових зобов'язань), тобто двох різних юридичних фактів, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, в позовній заяві об'єднано вимоги, які виникли з двох різних підстав, що не відповідає першій з наведених вище умов, визначених частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), на яких ґрунтуються вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи зміст позовних вимог (стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій), до предмету доказування входить коло обставин, які підтверджують правову позицію позивача. Такими обставинами у справі про стягнення є, зокрема, виникнення обов'язку сплатити гроші кошти відповідачем, а також порушення такого обов'язку цією стороною. Отже, прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за порушення грошових зобов'язань, які виникли з двох різних договорів оренди землі, обґрунтовує свої вимоги різними доказами, які не пов'язані між собою: а саме доказами часткової оплати відповідачем відповідних сум грошових коштів.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що в поданій позовній заяві об'єднано вимоги (про стягнення орендної плати та пені), які виникли з обставин порушення умов двох договорів, та обґрунтовуються різними, не пов'язаними між собою доказами. При цьому необхідно звернути увагу на ту обставину, що кожна із заявлених вимог обґрунтована порушенням умов цих двох договорів. Отже, позов не відповідає і другій умові, при якій закон допускає об'єднання позовних вимог, що передбачено частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього кодексу). Отже, порушення правил об'єднання позовних вимог не є безумовною підставою для повернення позову.

Частиною 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. З цієї норми закону необхідно зробити висновок про те, що повернення позову на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України може бути здійснено у випадку неможливості (недоцільності) роз'єднання позовних вимог.

В цьому контексті необхідно зазначити, що роз'єднати можна лише ті вимоги, які об'єднані невірно, з порушенням частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України. Як установлено вище, у поданій до суду позовній заяві об'єднано вимоги, які виникли з різних підстав (двох договорів) та не пов'язані поданими доказами. А тому надалі необхідно проаналізувати можливість роз'єднання таких вимог.

Як убачається з матеріалів позову, про що уже зазначалося вище, позивачем заявлено вимоги, кожна з яких обґрунтована порушенням умов двох договорів. Відповідно до процитованої вище норми частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд вправі роз'єднати позовні вимоги, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору). Однак, навіть роз'єднавши наведені вище вимоги, досягнення виконання зазначених завдань видається сумнівним, адже кожна з них (цих вимог) ґрунтується на порушенні умов двох договорів, які діяли в різний час, та виконання (порушення умов) яких доводиться різними доказами. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повернення позову та доданих до нього матеріалів позивачу.

При можливому повторному поданні позову, прокурору також варто звернути увагу на норми частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України. Так, позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Пунктом 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок заборгованості. Прокурором додано до позовної заяви розрахунок позовних вимог, який містить інформацію про виникнення грошового зобов'язання на підставі двох договорів, а також про здійснення відповідачем певних платежів. Визначення сум таких оплат та календарних дат їх здійснення є необхідним з огляду на предмет позову – стягнення орендної плати та пені за порушення грошових зобов'язань. Однак позивач, не дотримавшись вимог частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає прокурору, що відповідно до частин 1 та 2 статті 47 Господарського процесуального кодексу України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Так з поданого позову не встановлено, які саме права чи обов’язки позивача 2 порушено, оспорено чи не визнано, тощо. Крім того, як встановлено вище, підставами позову є договори оренди землі укладені між позивачем 1 та відповідачем, відтак, судом встановлено, що предмет спору не впливає на спільні права та обов’язки позивачів, права та обов’язки позивача 2 не виникають із договорів оренди землі укладених між позивачем 1 та відповідачем, а тому не зв’язані спільними правами та обов’язками між сторонами.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу прокурора, що при можливому поданні позову після усунення вказаних недолік, необхідно врахувати дані застереження, зазначені судом у даній ухвалі.

Згідно з пунктом 2 частини п’ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву з доданими документами заявнику.

Керуючись статтями 47, 173, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1.          Позовну заяву Заступника керівника Радехівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1: Буської міської ради та позивача 2: Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій – повернути заявнику без розгляду.

Додаток: позовна заява та додані документи, з оригіналом платіжного доручення №1272 від 15.06.2018 – на 93 арк.

Ухвала набрала законної сили 28.08.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                  Березяк Н.Є.