ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1205/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Дочірнього підприємства «Телегруп-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Пегас»

про розірвання договору та стягнення 239154,04 грн.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1(довіреність б/н від 22.03.2018 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (ордер ХВ № 000055 від 06.07.2018 року).

Обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Дочірнього підприємства «Телегруп-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Пегас» про розірвання договору та стягнення 239154,04 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.06.2018 року відкрито провадження у справі № 911/1205/18, справу № 911/1205/18 призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.07.2018 року.

12.07.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким останній проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 18.07.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив та зазначив, що позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, підтримує в повному обсязі, уточнень позовних вимог не має. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Представники відповідача в судовому засіданні 18.07.2018 року проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві, поданому 12.07.2018 року. Зазначили, що докази на які вони посилаються у відзиві додані до нього. Також зазначили і про те, що відповідачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 18.07.2018 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 18.07.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу № 911/1205/18 до судового розгляду по суті на 06.08.2018 року. В судовому засіданні 06.08.2018 року оголошувалась перерва на 15.08.2018 року.

В судовому засіданні 15.08.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 15.08.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 06.03.2017 року між Дочірнім підприємством «Телегруп-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Пегас» досягнуто усну домовленість з приводу поставки обладнання Фінської марки Фіделікс (Fidelix). Обладнання купувалось під індивідуальне замовлення Замовника будівництва, для побудування системи диспетчеризації розумного будинку.

Позивач зазначає, що здійснив передплату за обладнання на підставі Рахунку на оплату №6 від 17.02.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №2366 від 23.02.2017 року, в загальній сумі 229 453,56 грн.

Згідно з Видатковою накладною №6 від 06.03.2017 року позивач прийняв від відповідача замовлене обладнання, про що свідчать підписи сторін на накладній.

Гарантійний термін на обладнання становить 1 календарний рік з моменту поставки, тобто з 06.03.2017 року по 06.03.2018 року.

Позивач зазначає, що через специфічні особливості обладнання, перевірити його працездатність можливо було лише під час монтажу та пусконаладки, а тому воно приймалось за зовнішнім виглядом та комплектністю. Монтаж обладнання був запланований на серпень 2017 року після завершення основного фронту робіт, від яких залежить монтаж такого обладнання.

У серпні 2017 року після завершення основного фронту робіт та монтажу Загального блоку управління системою диспетчеризації FX-Spider (Промисловий ПК, вільно програмовані PLC+SCADA без сенсорного екрану (Industrial PC, Freely programmable PLC+SCADA, without touchscreen) (серійний номер 1567), виявилось, що він не працездатний, зокрема, вимикається через 30 секунд після ввімкнення.

Загальний блок управління системою диспетчеризації FX-Spider (Промисловий ПК, вільно програмовані PLC+SCADA без сенсорного екрану (Industrial PC, Freely programmable PLC+SCADA, without touchscreen) (серійний номер 1567) є основним елементом придбаного обладнання, вартість якого складає 101 713, 00 грн.

Позивач зазначає, що згідно з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Державного арбітражу при ОСОБА_3 Союзу PCP від 25.04.1966 № П-7 скритими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені під час звичайної для даного виду продукції перевірки і виявлені лише в процесу обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробувань, використання чи зберігання продукції.

Акт скритих недоліків, виявлених в продукції з гарантійними строками служби чи зберігання, повинен бути складений протягом 5 днів з моменту виявлення недоліків, однак в межах встановленого гарантійного терміну.

Позивач зазначає, що з серпня 2017 року він неодноразово повідомляв відповідача про непрацездатність обладнання, та звертався із вимогами зявитись для складення Акту скритих недоліків у відповідності до чинного законодавства, виконати гарантійні зобовязання, замінити обладнання або повернути вартість непрацездатного обладнання, однак всі вимоги були залишені поза увагою. 21.08.2017 року представниками позивача було складено Акт скритих недоліків.

В листі №2 від 12.09.2018 року відповідач просив надіслати йому непрацездатне обладнання для зясування причин поломки, через ОСОБА_2 пошту (№77) на імя уповноваженої особи ОСОБА_4.

13.02.2018 року непрацездатне обладнання було надіслано відповідачу, що підтверджується експрес-накладною Нової пошти.

Відповідач в листі №3 від 21.03.2018 року відмовив у заміні по гарантії товару та поверненні коштів, стверджуючи про поломку обладнання з вини позивача. При цьому, відповідачем не надано підтверджуючих документів. Також, у відповідному листі відповідач повідомив про здійснення ремонту обладнання, і що таке обладнання може бути отримано позивачем після сплати рахунку за сервісне обслуговування на суму 13010 грн.

Також, позивач зазначає, що обладнання купувалось під індивідуальне замовлення замовника будівництва, для побудування системи диспетчеризації розумного будинку.

Через неправомірні дії відповідача та велику затримку, повязану із небажанням відповідача виконувати прийняті на себе гарантійні зобовязання, Замовник будівництва розірвав правовідносини із позивачем, в звязку з чим ДП «Телегруп-Україна» втратило дохід, який могло бути отримано позивачем у розмірі 137 441,04 грн. та зазнало збитки придбавши неякісне обладнання у розмірі 101 713,00 грн.

Оскільки, відповідачем не виконано свого обовязку перед ДП «Телегруп-Україна» в частині здійснення поставки товару належної якості, усний договір укладений між позивачем та відповідачем від 06.03.2017 року підлягає розірванню.

З огляду на неправомірні дії відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав і охоронюваних законом інтересів з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 101 713,00 грн. вартості непрацездатного обладнання, 137 441,04 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди та розірвати договір поставки від 06.03.2017 року, укладений між Дочірнім підприємством «Телегруп-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Пегас» у спрощений спосіб.

Відповідач подав відзив, в якому проти позову заперечував, зазначив, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності, не підтверджені позивачем та спростовуються показаннями свідка - громадянина ОСОБА_5, який у березні 2017 року був найнятий Компанією ДП «Телегруп-Україна», в особі ОСОБА_6, по усному договору для виконання робіт по проектуванню і реалізації проекту диспетчеризації інженерних систем на обєкті будівництва за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 47, та безпосередньо був свідком обставин, підтверджуючих справність поставленого товару станом на 15.03.2017 року, про що надано суду нотаріально завірену заяву свідка ОСОБА_5 від 11.07.2018 року.

Також відповідач зазначає, що його не було запрошено для узгодження факту скритих недоліків та складення представниками позивача 21.08.2017 року Акту скритих недоліків.

Крім того, відповідний Аакт було складено більше ніж через 6 місяців після прийняття у власність обладнання згідно видаткової накладної № 6 від 06.03.2017 року.

Відповідач стверджує, що відповідно до ст. 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передавання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Також, відповідач у відзиві наголошує, що позивачем придбано товар - Загальний блок управління системою диспетчеризації FX-Spider (Промисовий ПК, вільно програмовані PLC+SCADA без сенсорного екрану (Industrial PC, Freely programmable PLC+SCADA, without touchscreen), без будь яких зауважень щодо якості цього товару, що підтверджується належними доказами, а саме видатковою накладною № 6 від 06.03.2017 року та Довіреністю №56 від 03.03.2017 року за типовою формою № М-2, виданою ДП «Телегруп-Україна» громадянину ОСОБА_7 на отримання від ТОВ «Компанія «Пегас» Товару.

Відповідач наполягає на тому, що у момет приймання-передачі Товару не проводилось випробовування обладнання, Товар прийнято покупцем без зауважень, на підтвердження некоректної роботи обладнання позивачем не проводилось експертизи.

Відповідач зазначає, що отриманий від позивача та направлений на завод виробника контролер FX-Spider мав фізичні пошкодження блоку живлення, які свідчать, що на внутрішні контакти подано напругу, яка не відповідає інструкції, що призвело до зіпсування внутрішнього слаботочного 24 вольтового блоку живлення, що встановлено Технічним висновком заводу виробника.

У звязку з чим, відповідач стверджує, що факт наявності істотних недоліків товару та того, що вони виникли з вини продавця, позивачем не доведено.

Згідно з частиною 3 статті 680 Цивільного кодексу України, якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

У звязку з чим, ТОВ «Компанія «Пегас» листом від №2 від 12.02.2018 року повідомила ДП «Телегруп-Україна» про надіслання непрацездатного обладнання уповноваженій особі ТОВ «Компанії «Пегас» - ОСОБА_4.

В подальшому, для встановлення чи є даний випадок гарантійним та для прийняття ТОВ «Компанія «Пегас» рішення щодо заміни обладнання - контроллера FX-Spider по гарантії, даний товар був направлений у Фінляндію на Завод виробника.

Відповідно до Технічного висновку заводу виробника обладнання не може бути замінене по гарантії, оскільки було зіпсоване працівниками ДП «Телегруп-Україна». При цьому, зіпсоване обладнання було відремонтовано та повернуто ТОВ «Компанії «Пегас». Дані обставини підтверджуються Технічним висновком заводу виробника та Звітом по ремонту від 01.03.2018 року.

ТОВ «Компанією «Пегас» було направлено лист від 21.03.2018 року директору ДП «Телегруп-Україна», в якому були зазначені причини неможливості здійснення заміни обладнання по гарантії та запропоновано отримати відремонтоване обладнання після сплати рахунку за сервісне обслуговування.

Згідно з частиною 6 статті 269 Господарського кодексу України, постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Також, відповідач заперечував доведеність позивачем вимоги про стягнення 137 441,04 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди.

Посилаючись на належність виконання зобовязання та відсутність істотних недоліків, позивач заперечував проти розірвання договору.

Позивач у відповіді на відзив заперечував покази свідка ОСОБА_5, оскільки його кандидатура не була погоджена позивачем. Також зазначив, що сторони вели будь-які перемовини усно або в телефонному режимі. Також, про повідомлення відповідача про непрацездатність обладнання свідчить електронне листування 25.07.2017 року між підрядником, залученим ДП «Телегруп-Україна» - ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

Також позивач зазначив, що оскільки відповідач без відома та погодження самостійно здійснив ремонт обладнання, такі дії відповідача унеможливили проведення експертизи для встановлення дійсних причин поломки, а Технічний звіт заводу виробника не є належним і допустими доказом.

Крім того, позивач наголошував, що в наданих відповідачем доказах існують невідповідності, які ставлять під сумнів наведені відповідачем обставини, а саме, в Технічному висновку зазначено про пошкодження ланцюгів комунікаційного порту RS-485 материнської плати, а у Звіті про ремонт зазначається заміна чіпа RS232. Також у Звітах по ремонту зазначено різні серійні номери та назви обладнання.

В ході розгляду спору судом досліджено та встановлено, що відповідно до положень ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2).

Таким чином, 06.03.2017 року між Дочірнім підприємством «Телегруп-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Пегас» в спрощений спосіб укладено договір щодо поставки обладнання Фінської марки Фіделікс (Fidelix).

Про узгодження форми договору та факт його укладення в погодженій сторонами договору формі свідчить факт здійснення позивачем оплати обладнання на підставі Рахунку на оплату №6 від 17.02.2017 року за платіжним дорученням №2366 від 23.02.2017 року на суму 229 453,56 грн. та поставка обладнання відповідачем згідно з Видатковою накладною №6 від 06.03.2017 року і прийняття його позивачем.

Гарантійний термін на обладнання становить 1 календарний рік з моменту поставки, тобто з 06.03.2017 року по 06.03.2018 року.

Факт укладення та виконання договору щодо поставки наведеного обладнання та встановлення річного гарантійного строку сторонами визнається.

Згідно з ч.1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно з ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено ст. 687 Цивільного кодексу України, перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам (ч.1).

Якщо порядок перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу не встановлений відповідно до частини першої цієї статті, перевірка здійснюється відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться в таких випадках (ч.2).

Обов'язок перевіряти кількість, асортимент, якість, комплектність, тару та (або) упаковку товару (випробовування, аналіз, огляд тощо) може бути покладений на продавця відповідно до договору купівлі-продажу, актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів з питань стандартизації. У цьому разі продавець повинен на вимогу покупця надати йому докази проведення такої перевірки (ч.3).

Перевірка додержання умов договору купівлі-продажу щодо предмета договору продавцем і покупцем має здійснюватися на одних і тих самих умовах (ч.4).

Відповідно до ст.673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч.1).

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (ч.2).

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису (ч.3).

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом (ч.4).

Згідно зі ст. 674 Цивільного кодексу України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1).

Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ч.2).

Судом встановлено, що відповідач, як продавець, передав позивачеві, як покупцю товар, якість якого в момент передачі не викликала сумніві, і такий товар прийнятий покупцем.

Щодо показань свідка ОСОБА_9, відповідна особа засвідчує обставини щодо роботи обладнання у березні 2017 року, тобто на момент його прийняття покупцем, в той час, як позивач зазначає про виявлення недоліків обладнання протягом гарантійного строку.

Однак, ст. 675 Цивільного кодексу України визначено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу (ч.1).

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк) (ч.2).

Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором (ч.3).

Таким чином, в разі надання продавцем гарантії на товар, передбачається, що такий товар має відповідати якості, тобто має бути придатним для мети, з якою придбавався, не лише в момент передачі товару, а й протягом всього гарантійного строку.

Статтею 688 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов'язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов'язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору (ч.1).

Якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов'язку, встановлені частиною першою цієї статті (ч.2).

Статтею 680 Цивільного кодексу України врегульовано строки виявлення недоліків і пред'явлення вимоги у зв'язку з недоліками проданого товару.

Зокрема, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1).

Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк.

Якщо встановити день передання нерухомого майна неможливо або якщо покупець володів нерухомим майном до укладення договору, зазначені строки обчислюються від дня укладення договору.

Строк для виявлення недоліків товару, що перевозився або був відправлений поштою, обчислюється від дня одержання товару в місці призначення (ч.2).

Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Якщо на комплектуючий виріб встановлено гарантійний строк меншої тривалості, ніж на основний виріб, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками комплектуючого виробу, якщо ці недоліки були виявлені протягом гарантійного строку на основний виріб.

Якщо на комплектуючий виріб встановлено гарантійний строк більшої тривалості, ніж гарантійний строк на основний виріб, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, якщо недоліки у комплектуючому виробі виявлені протягом гарантійного строку на нього, незалежно від спливу гарантійного строку на основний виріб (ч.3).

Покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, на який встановлений строк придатності, якщо вони виявлені протягом строку придатності товару (4).

Якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність, якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту (ч.5).

Згідно зі ст. 681 Цивільного кодексу України до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Позивач зазначає, що через специфічні особливості обладнання, перевірити його працездатність можливо було лише під час монтажу та пусконаладки, а тому воно приймалось за зовнішнім виглядом та комплектністю.

Монтаж обладнання був запланований на серпень 2017 року після завершення основного фронту робіт, від яких, напряму, залежить монтаж такого обладнання.

У серпні 2017 року, після завершення основного фронту робіт та монтажу Загального блоку управління системою диспетчеризації FX-Spider (Промисловий ПК, вільно програмовані PLC+SCADA без сенсорного екрану (Industrial PC, Freely programmable PLC+SCADA, without touchscreen) (серійний номер 1567), виявилось, що він не працездатний, зокрема, вимикається через 30 секунд після ввімкнення.

Тобто, неналежна робота обладнання (неможливість його використання за призначенням) виявилась протягом річного гарантійного строку.

З приводу некоректної роботи обладнання за з метою зясування обставин щодо усунення недоліків позивач звертався до відповідача, про що свідчить електронна переписка представників сторін починаючи з кінця липня 2017 року.

Також, у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_3 Союзу PCP від 25.04.1966 № П-7, представниками позивача було складено 21.08.2017 року Акт скритих недоліків, які не могли бути виявлені під час звичайної для даного виду продукції перевірки і виявлені лише в процесі монтажу та використання.

Матеріали справи містять лист позивача від 09.02.2018 року № 09/02/2018-2, в якому позивач зазначає про непрацездатність обладнання та зауважує на відсутності кваліфікованої консультаційної та технічної підтримки, що призвело до неможливості використання обладнання за призначенням і як наслідок, потреба в обладнанні відпала з незалежних від позивача причин.

В наведеному листі позивач просив прийняти несправне обладнання та повернути сплачені за нього кошти в сумі 101713 грн.

У відповідь на наведений лист відповідач в листі № 2 від 12.02.2018 року просив повернути йому непрацездатне обладнання, а як свідчить електронна переписка сторін за січень 2018 року, між сторонами існували домовленості щодо можливості гарантійного обслуговування.

13.02.2018 року непрацездатне обладнання було надіслано відповідачу, що підтверджується експрес-накладною Нової пошти.

Відповідач в листі №3 від 21.03.2018 року відмовив у заміні по гарантії товару та поверненні коштів, стверджуючи про поломку обладнання з вини позивача.

З огляду на ст. 688 Цивільного кодексу України та правовідносини сторін, оскільки строк повідомлення про порушення щодо якості товару не встановлений, відповідне повідомлення має бути зроблено в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Таким чином, виходячи з наданих позивачем пояснень, які не спростовані відповідачем, повідомлення про недоліки товару було зроблено в розумний строк, протягом гарантійного терміну, тому у відповідача відсутні підстави для відмови в гарантійному обслуговуванні.

Про прийняття до гарантійного обслуговування товару свідчить факт його витребування у позивача та надіслання до заводу виробника для зясування причин некоректної роботи обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Таким чином, з огляду на норму ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України, саме на продавця (відповідача) покладається обовязок доведення що недоліки товару виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

В якості доказу причин виникнення поломки обладнання відповідач надав Технічний висновок заводу виробника, однак, відповідний звіт є неналежним доказом, оскільки не є експертним незалежним висновком з врахуванням норми ч. 3 ст. 678 Цивільного кодексу України, якою визначено, що якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Таким чином, оскільки вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару, завод-виробник є зацікавленою особою і його висновок щодо причин поломки обладнання не має доказової сили.

За наявності сумнівів в причинах поломки та підстав для гарантійного обслуговування, відповідач мав провести незалежне експертне дослідження.

В порушення ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України відповідачем, як продавцем, не доведено належними доказами, що недоліки товару виниклли з вини покупця.

Крім того, саме позивач, як покупець, який оплатив обладнання і набув права власності на нього, має право визначати за своїм вибором шляхи усунення недоліків в межах визначених законом варіантів, зокрема, щодо ремонту чи заміни обладнання.

Однак, відповідачем, без відповідних вказівок позивача та не дивлячись на невизнання гарантійного випадку, проведено ремонт обладнання і таке обладнання, власником якого є позивач, протягом тривалого часу безпідставно утримується відповідачем.

Умови відповідача щодо повернення обладнання після оплати позивачем вартості сервісного обслуговування не обґрунтовують правомірності утримання належного позивачу обладнання, оскільки відповідне сервісне (не гарантійне) обслуговування було проведено відповідачем в односторонньому порядку і врегулювання заборгованості за таке обслуговування має відбуватись у визначеному чинним законодавством порядку шляхом відповідної вимоги про сплату заборгованості, а не шляхом безпідставного утримання належного позивачу майна.

Крім того, не проведення відповідачем експертного дослідження щодо причин поломки обладнання, самовільне здійснення ремонту обладнання та його безпідставне тривале утримання, унеможливили для позивача зясування причин поломки за допомогою експертного дослідження, в тому числі під час розгляду спору в суді шляхом призначення та проведення судової експертизи.

Як визначено ч. 4 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з'ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Таким чином, оскільки проведенню експертизи для зясування причин поломки обладнання перешкодили неправильні дії відповідача і відповідна експертиза з огляду на ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України має значення саме для доведеності позиції відповідача, відсутні підстави для визнання твердження відповідача, що поломка обладнання сталась внаслідок його неправильної експлуатації покупцем (позивачем).

Таким чином, з огляду на ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України за недоліки товару, що виявлені протягом гарантійного строку відповідає продавець (відповідач).

Оскільки, позивач звертався до відповідача з вимогами щодо усунення недоліків якості товару протягом гарантійного терміну, однак відповідачем не було забезпечено належного гарантійного обслуговування (шляхом зясування обставин гарантійного випадку та надання правомірної та обґрунтованої відповіді), що протягом тривалого часу призвело до неможливості використання обладнання позивачем,

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1).

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч.2).

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.3).

Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч.4).

Згідно зі ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу (ч.1).

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч.2).

Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання (ч.3).

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (ч.4).

У звязку з чим, суд зазначає, що за правовідносинами сторін щодо якості товару продавець є боржником, покупець кредитором.

Статтею 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Таким чином, враховуючи, що відповідач, як продавець, порушив умови зобовязання щодо гарантійного обслуговування обладнання (належного зясування обставин гарантійного випадку та надання обґрунтованої відповіді щодо наявності чи відсутності підстав для гарантійного обслуговування) та безпідставно утримує належне позивачу обладнання, має місце прострочення відповідача, внаслідок якого виконання зобов'язання втратило інтерес для позивача, з огляду на ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, позивач має право відмовитись від зобовязання і вимагати відшкодування збитків.

У звязку з чим, підлягає задоволенню позовна вимоги щодо повернення 101713 грн. вартості оплаченого позивачем обладнання, за недоліки якого відповідає продавець (відповідач), оскільки відповідне обладнання не передано позивачу в належному стані і виконання зобовязання втратило для нього інтерес.

Також підлягає задоволенню вимога про розірвання укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору поставки обладнання у звязку з правомірністю відмови позивача від зобовязання.

Щодо вимоги про стягнення 137 441,04 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, судом досліджено та встановлено, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з п. 1 ст. 224 Господарського суду України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

З указаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала б відповідну вигоду у разі, якщо б її право було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання іншою особою.

Крім того, поняття «збитки» включає в себе упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Неодержаний прибуток (неотриманий доход, упущена вигода) - це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

В обґрунтування вимоги про стягнення 137 441,04 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди позивач посилається на придбання обладнання під індивідуальне замовлення Замовника будівництва, для побудування системи диспетчеризації розумного будинку. Однак, позивачем не надано доказів в підтвердження наведених обставин, а оскільки договір поставки обладнання укладено у спрощений спосіб, з обставин його виконання не можливо встановити мету придбання обладнання позивачем.

Позивачем надано Додаткову угоду № 1 від 01.03.2018 року до Договору підряду на виконання робіт з монтажу систем відео спостереження, контролю доступу та диспетчеризації № 016/01-11 від 01.04.2017 року, укладеного з ТОВ «ПБФ ГРУП», в якій мова йде про зміну комплексу робіт та погодження нової вартості робіт і повернення невикористаних передплачених коштів в загальній сумі 199295,03 грн. за взаємною згодою сторін.

При цьому, в наведеній Додатковій угоді не згадується про спірне обладнання та повязані з ним порушення, які стали причиною відмови Замовника.

Також, позивачем не надано Договору підряду на виконання робіт з монтажу систем відео спостереження, контролю доступу та диспетчеризації № 016/01-11 від 01.04.2017 року та розрахунку саме щодо очікуваного та гарантованого отримання прибутку в заявленій сумі.

Крім того, Договір підряду на виконання робіт з монтажу систем відео спостереження, контролю доступу та диспетчеризації № 016/01-11 укладений 01.04.2017 року, в той час, як обладнання придбане позивачем 03.06.2017 року.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано та не доведено факту заподіяння йому збитків у вигляді неодержаного доходу, відповідні посилання ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються належними доказами, що не дає підстав вважати обґрунтованими доводи позивача про достовірний розмір упущеної вигоди.

У звязку з чим, вимога позивача про стягнення з відповідача 137 441,04 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди не обґрунтована та не доведена, тому задоволенню не підлягає.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимогв частині розірвання договору поставки б/н від 06.03.2017 року, укладеного між Дочірнім підприємством «Телегруп-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Пегас» у спрощений спосіб та стягнення з відповідача 101713 грн. вартості непрацездатної продукції. Вимога про стягнення з відповідача 137 441,04 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди не обґрунтована та не доведена, тому задоволенню не підлягає.

Оскільки спір повязаний з порушенням відповідачем зобовязання щодо гарантійного обслуговування обладнання, передбачені для спорів щодо якості товару строки позовної давності не підлягають застосуванню.

Відшкодування судових витрат витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 3287,69 грн. Питання про відшкодування відповідачу судових витрат на оплату послуг адвоката відмовленим позовним вимогам не підлягає розгляду у звязку з ненаданням доказів фактичного понесення таких витрат.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Телегруп-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Пегас» про розірвання договору та стягнення 239154,04 грн. задовольнити частково.

2. Розірвати договір поставки б/н від 06.03.2017 року, укладений між Дочірнім підприємством «Телегруп-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Пегас».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Пегас» (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 103, ідентифікаційний код 34357668) на користь Дочірнього підприємства «Телегруп-Україна» (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 29, ідентифікаційний код 31242602) 101713 (сто одна тисяча сімсот тринадцять) грн. 00 коп. вартості непрацездатної продукції та 3287 (три тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 69 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. В решті позову Дочірнього підприємства «Телегруп-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Пегас» про розірвання договору та стягнення 239154,04 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.08.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін