КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р. Справа№ 910/4147/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача : Чайка Л.Й. (довіреність № 14 від 21.08.2018),

від відповідача : Каракоця О.Р. (довіреність № 1712-К-О від 16.04.2018),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018, повний текст складено 19.06.2018

у справі № 910/4147/18 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарта"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 77 296, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарта" задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарта" заборгованість у розмірі 33 928грн., пеню у розмірі 1763грн. 33коп., 3% річних у розмірі 4658грн.33коп., інфляційні витрати у розмірі 13201грн.65коп. та судовий збір у розмірі 1220грн. 72коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суд ґрунтується на тому, що позивач виконував свої обов'язки за договором до 20.11.2016р., водночас після 21.11.2016р. виконання позивачем визначених умовами договору послуг було унеможливлене. Неможливість забезпечення з 20.11.2016р. пропускного режиму на об'єкті підтверджується самим позивачем. Відтак вартість наданих позивачем у листопаді послуг складає 33 928,00 грн., за 20 днів фактично наданих послуг.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що основним доказом позивача є акт виконаних робіт №172, але в матеріалах справи взагалі відсутні докази надсилання даного акту на адресу АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Сітайло Л.Г., Калатай Н.Ф.. від 13.08.2018р. відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 22.08.2018р., встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, письмових пояснень, заяв до 20.08.2018р.

20.08.2018р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. у справі №910/4147/18 - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що його персонал охорони перебував на території об'єкту охорони по 20.11.2016р. та з 21.11.2016 року здійснював патрулювання та моніторинг за територією об'єкта охорони, та вартість таких послуг не враховано судом як охоронні послуги за договором.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

27.02.2015 між ТОВ "Спарта", як виконавцем, та Банком в особі його Філії "Полтавське Головне регіональне управління", як замовником, укладено договір №3913/СП про надання послуг з охорони, у відповідності до п.1.1 якого виконавець зобов'язується надати послуги з охорони об'єктів замовника, а замовник зобов'язується прийняти ці послуги та оплатити їх відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору замовник передає, а виконавець приймає згідно акту прийому-передачі під охорону майно, яке належить ТОВ "Тахтаївський граніт" згідно акту прийому-передачі замовника. Об'єкт розташований за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, с. Світлогірське.

Охорона об'єкту здійснюється методом організації пропускного режиму на об'єкті та періодичним патрулюванням з безпосереднім оглядом всіх елементів об'єкту. Порядок надання комплексу послуг з охорони об'єкту замовника визначається у відповідній "Інструкції про організацію охорони об'єкту" (п. 1.4 Договору).

У пункті 2.1 договору та протоколі узгодження договірної ціни на надання послуг охорони сторонами було погоджено, що загальна вартість послуг виконавця з охорони становить 50 892,00 грн. за один місяць.

Згідно п. 2.3 договору підтвердженням фактичного надання виконавцем послуг відповідно до договору є двосторонній акт наданих послуг, який виконавець щомісячно надає на підпис замовнику не пізніше 3 числа місяця, наступного за звітним і який підписується обома сторонами.

Замовник не пізніше 2 робочих днів з моменту отримання акту наданих послуг з охорони об'єкту, у разі відсутності заперечень, підписує наданий акт та повертає один примірник виконавцеві (пункт 2.4 договору).

Пунктом 2.5 договору визначено, що у разі якщо замовник має зауваження до якості наданих виконавцем послуг з охорони він має право надати виконавцю обґрунтовану претензію, підтверджену належними доказами. Уточнений розрахунок замовника з виконавцем, з урахуванням обґрунтованих та погоджених претензій, здійснюється протягом п'яти робочих днів з дати підписання сторонами акту наданих послуг з охорони об'єкту, але не пізніше 10 числа місяця.

Розрахунок замовника з виконавцем здійснюється до 15 числа поточного місяця в розмірі 100% на підставі виставленого рахунку-фактури (п.2.6 договору).

Якщо протягом 3 календарних днів з моменту отримання замовник не підписав акт наданих послуг з охорони об'єкту і не надав обґрунтованої претензії, послуги вважаються наданими виконавцем в повному обсязі, а акт наданих послуг з охорони об'єкту - прийнятим замовником (пункт 2.7 договору).

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з березня 2015 року по вересень 2016 року ТОВ "Спарта" надавало банку послуги з охорони об'єкту, а банком оплачувались такі послуги.

Господарським судом встановлено, що починаючи з 20.11.2016 на об'єкт охорони прибула Стрижак О.О., яка пред'явила ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 у справі №917/2096/13, згідно з якої її було призначено арбітражним керуючим ТОВ "Тахтаївський граніт".

Позивач стверджує, а відповідачем не заперечуються такі твердження, що на виконання своїх зобов'язань за договором працівниками ТОВ "Спарта" викликано поліцію та у телефонному режимі повідомлено представнику ПАТ КБ "Приватбанк" про прибуття на об'єкт охорони арбітражного керуючого, однак відповідачем не було вжито жодних заходів для врегулювання ситуації на об'єкті, зокрема не направлено свого представника на об'єкт. А тому, коли працівники поліції повідомили представників ПАТ "Спарта" про правомірність дій арбітражного керуючого Стрижак О.О. персонал залишив території об'єкту, проте продовжував вести спостереження за об'єктом та його території на виконання вказівок керівника Філії "Полтавське Головне регіональне управління" ПАТ КБ "Приватбанк".

У зв'язку з неналежним виконанням банком своїх зобов'язань з оплати наданих згідно договору послуг з охорони об'єкту у жовтні-листопаді 2016 року ТОВ "Спарта" звернулось до відповідача з листом вих. №51/3913/СП від 01.12.2016, який був одержаний банком 08.12.2016, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №448, в якому просив банк сплатити за надані у жовтні-листопаді 2016 послуги. Крім того, у даному листі позивач просив відповідача розірвати договір з 02.12.2016 та повідомляв банк, що персонал ТОВ "Спарта" фактично здійснює моніторинг стану збереження майна ТОВ "Тахтаївський граніт".

Листом вих. №52/3913/СП від 07.12.2016 ТОВ "Спарта" направило банку звіт про виконання договору, в якому наводить обставини пропуску на об'єкт 20.11.2016 арбітражного керуючого ТОВ "Тахтаївський граніт" та повідомило банк про продовження здійснення ним моніторингу стану збереження майна. Зокрема, ТОВ "Спарта" просило відповідача в особі його Філії повідомити про прийняте рішення щодо виконання зобов'язань за договором.

22.12.2016 відповідачем було оплачено позивачеві надані у жовтні 2016 року послуги.

24.02.2018 ТОВ "Спарта" звернулось до банку з претензією від 22.02.2018, яка була одержана банком 26.02.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №432. У вказаній претензії позивач просив відповідача оплатити надані у листопаді 2016 року послуги з охорони об'єкту за договором, а також сплатити пеню, 3% річних та інфляційні витрати.

У відповідності до ст.978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Даний спір полягає у тому, що 20.11.2016 на об'єкт охорони за договором прибув арбітражний керуючий Стрижак О.О. та працівники ТОВ "Спарта" вимушені були залишити територію ТОВ "Тахтаївський граніт" (об'єкта охорони за Договором).

Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги відповідач не заперечує, що позивачем надавались у листопаді 2016 року послуги охорони об'єкту до 20.11.2016, проте в подальшому (після 20.11.2016) передбачені умовами договору послуги ТОВ "Спарта" не надавались, у зв'язку з чим на думку відповідача відсутні підстави для оплати послуг за листопад 2016 року.

Пунктом п.1.1 договору передбачено, що виконавець зобов'язується надати послуги з охорони об'єктів замовника, а замовник зобов'язується прийняти ці послуги та оплатити їх відповідно до умов цього договору.

У пункті 3.1 договору, зокрема, передбачено, що виконавець зобов'язується:

3.1.1 забезпечити якісне та в повному обсязі надання послуг з охорони об'єкту;

3.1.2 забезпечити особовий склад охорони спецодягом та спорядженням;

3.1.3 забезпечувати пропускний режим на об'єкті, узгоджений із замовником;

3.1.4 постійно здійснювати контроль за діяльністю особового складу охорони виконавця;

3.1.5 забезпечувати організацію та практичне здійснення заходів, спрямованих на забезпечення схоронності, цілісності об'єкту.

Матеріалами у справі підтверджується факт виконання позивачем своїх обов'язки за договором до 20.11.2016, в тому числі у відповідності до пункту 3.1.6 договору він повідомив замовника про прибуття на об'єкт охорони 20.11.2016 арбітражного керуючого ТОВ "Тахтаївський граніт" та викликав представників поліції.

Після 21.11.2016 виконання позивачем визначених умовами договору послуг (зокрема, щодо забезпечення пропускного режиму на об'єкті, забезпечення схоронності, цілісності об'єкту) було унеможливлене.

При цьому місцевим господарським судом обгрунтовано зазначено про можливе надання виконавцем послуг з моніторингу за об'єктом охорони шляхом спостереження за об'єктом ззовні, проте такі послуги не передбачені умовами договору, тому підстави вважати, що вони надавались на підставі та у відповідності до умов договору відсутні.

Неможливість забезпечення з 20.11.2016 пропускного режиму на об'єкті підтверджується самим позивачем у своїй відповіді на відзив та у долучених по позовної заяви листах, зокрема звіті (лист вих. №52/3913/СП від 07.12.2016).

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем відповідачу акту наданих послуг у листопаді 2016 року не пізніше 3 числа місяця, наступного за звітним (тобто до 03.12.2016), як це передбачено пунктом 2.3 договору, що виключає можливість трактування прийняття відповідачем послуг в повному обсязі у зв'язку з не підписанням такого акту та відсутністю обґрунтованої відмови від його підписання у відповідності до п. 2.7 договору.

Натомість направлення 01.12.2016 та 07.12.2016 відповідно претензії та звіту щодо наданих у листопаді 2016 року послуг не можуть вважатись належним переданням ТОВ "Спарта" та прийняття банком послуг за листопад 2016 року в повному обсязі, оскільки такий порядок прийняття-передачі послуг не передбачений умовами договору.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач надавав послуги відповідачу за договором з охорони у листопаді 2016 року з 01.11.2016 по 20.11.2016. Цей факт підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Відтак, вартість наданих ТОВ "Спарта" у листопаді 2016 року Банку послуг складає 33 928,00 грн. (50 892,00 грн. вартості послуг за місяць/ на 30 днів х на 20 днів фактично наданих послуг).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у пункті 2.6 договору було погоджено, що розрахунок замовника з виконавцем здійснюється до 15 числа поточного місяця в розмірі 100% на підставі виставленого рахунку-фактури.

З наведеного пункту договору вбачається, що сторонами було передбачено оплату наданих послуг шляхом здійснення оплати фактично наданих послуг за першу половину місяця (до 15 числа місяця) у розмірі 50% та внесення 50% передоплати за послуги, які будуть надані виконавцем у другій половині місяця. А у випадку якщо у замовника виникнуть претензії до наданих послуг, сторонами було визначено процедуру врегулювання суперечностей, в тому числі шляхом зменшення вартості послуг за спірний місяць (пункт 2.5 договору).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.6 договору грошове зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг повинне було бути виконане відповідачем до 15.11.2016.

При цьому, станом на дату виникнення обставин, які унеможливлювали виконання ТОВ "Спарта" своїх зобов'язань за договором (20.11.2016), відповідач вже прострочив виконання свого грошового зобов'язання з оплати позивачу послуг за листопад 2016 року у відповідності до п. 2.6 договору. Отже, замовник в порушення взятих на себе зобов'язань за договором вартість наданих послуг у листопаді 2016 року у визначений строк не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед виконавцем з оплати фактично наданих послуг у листопаді 2016 року у розмірі 33 928,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на те, що у відповідача був наявний обов'язок з оплати позивачу послуг охорони за листопад 2016 року до 15.11.2016, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що станом на дату унеможливлення виконання позивачем своїх зобов'язань за договором (20.11.2016), банк був таким, що прострочив виконання свого грошового зобов'язання. Приймаючи до уваги, що такий порядок здійснення оплати послуг визначений сторонами у договорі та умовами останнього визначено порядок врегулювання суперечностей між сторонами щодо якості та повноти наданих послуг у наступному за звітним місяцем, в тому числі шляхом зменшення вартості наданих у звідному місяці послуг, банком не наведено обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи викладене місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення вимоги ТОВ "Спарта" про стягнення з відповідача заборгованості та стягнув на користь позивача заборгованість за фактично надані, згідно договору, послуги у період з 01.11.2016 по 20.11.2016 у розмірі 33 928,00 грн.

В зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання свого зобов'язання за договором позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 644,99 грн., 3% річних у розмірі 5 520,38 грн. та інфляційних витрат у розмірі 18 239,06 грн. При цьому, ТОВ "Спарта" заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені, нарахованої з 04.04.2017 по 15.06.2017, а 3% річних та інфляційні витрати позивачем нараховуються з 16.05.2015 по 04.04.2018 (тобто, протягом всієї дії договору).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 5.13 договору сторонами було встановлено, що у випадку несплати або неповної оплати замовником послуг виконавця, виконавець нараховує, а замовник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, а також 3 проценти річних від простроченої суми з урахуванням індексу інфляції.

З наведеного пункту договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (подвійна облікова ставка НБУ), порядок нарахування пені (на суму заборгованості за кожен день прострочення), проте не визначено строку такого нарахування, а відтак підлягають застосуванню приписи ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, якими встановлено обмеження періоду нарахування штрафних санкцій піврічним терміном.

Позивачем заявлено до стягнення пеню, нараховану за період з 04.04.2017 по 15.06.2017 на суму заборгованості з оплати наданих у листопаді 2016 року послуги.

Місцевий господарський суд, з урахуванням визначеного позивачем періоду та встановленої суми заборгованості, яка підлягає сплаті відповідачем на користь ТОВ "Спарта" за листопад 2016 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що правомірним буде стягнення з відповідача пені у розмірі 1763,33 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні витрати, нараховані за неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань протягом всього строку дії договору.

Місцевий господарський суд, з урахуванням визначених позивачем періодів та визначеного судом розміру заборгованості за надані у листопаді 2016 року послуги, дійшов обґрунтованого висновку про те, що правомірним буде стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 4 658,33 грн. та інфляційні витрати у розмірі 13201,65грн., нараховані за неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018р. у справі № 910/4147/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4147/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 27.08.2018р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Н.Ф. Калатай

Л.Г. Сітайло