КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. Справа№ 911/1103/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 29.08.2018 року.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 у справі № 911/1103/18 (дата підписання повного тексту 19.07.2018 року суддя Лопатін А.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Українська національна розрахункова картка", Київська область, Сквирський район, с. Безпечна

про визнання недійсною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.07.2018 року у справі № 911/1103/18 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" від 25.06.2018 року № 117/10042/2018 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду м. Києва від 09.11.2017 рокуоку у справі № 910/6002/17 відмовлено, продовжено строк підготовчого провадження, розгляд позовної заяви у підготовчому засіданні відкласти на "08" серпня 2018 року о 11 год. 30 хв. (засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108, зал № 1).

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство Акціонерного Банку "Укргазбанк" звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.07.2018 року в частині відмови в застосуванні заходів забезпечення позову та внести в цій частині нову ухвалу про задоволення заяви АБ "Укргазбанк" про забезпечення позову до АТ "Укркаарт" шляхом зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду м. Києва від 09.11.2017 року у справі № 910/6002/17 боргу у сумі 1 313 238,55 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 19 698,58 грн.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів. Також судом порушено норми процесуального права в частині, що регулюють порядок застосування заходів забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд посилається на наявність права у Банку в разі винесення рішення у цій справі на його користь переглянути рішення господарського суду м.Києва по справі №910/6002/17 за нововиявленими обставинами, що дозволить Банку повернути кошти стягнуті за недійсною угодою. Вважає, що цим обґрунтуванням суд сам підкреслює, що Банку доведеться докласти зусиль для поновлення порушених прав за недійсною угодою, що є ускладненням ефективного захисту порушених прав Банку, оскільки доведеться нести судові витрати, витрачати значний час на доведення правомірності вимог, і нарешті тривалий час чекати повернення коштів, які б могли бути в обігу та приносити доход Банку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу 02.08.2018 року передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Гончарову С.А., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 року у справі № 911/1103/18, розгляд справи № 911/1103/18 призначено на 29.08.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2018 року, у зв'язку з відпусткою суддів Майданевич А.Г. та Шаптала Є.Ю., для розгляду апеляційну скаргу, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 року, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідач, згідно з поданим до суду 22.08.2018 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив, вважає, що подана Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала Господарського суду Київської області від 11.07.2018 року у справі № 911/1103/18 ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 29.08.2018 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як зазначалось, 25.06.2018 року Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк "Укргазбанк" подано заяву № 117/10042/2018 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду міста Києва від 09.11.2017 року у справі № 910/6002/17.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що останнім заявлено позов про визнання недійсною додаткової угоди від 09.09.2016 року до договору про надання процесингових послуг від 01.10.2001 року № 777, укладеної між ПАТ "АК "Укргазбанк" та ПрАТ "Українська національна розрахункова картка". Необхідність забезпечення позову полягає в тому, що за даною додатковою угодою може бути проведено стягнення, оскільки рішенням господарського суду м. Києва від 13.07.2017 року. у справі № 910/6002/17 позов АТ "Укркарт" було задоволено та стягнуто борг за додатковою угодою від 09.09.2016 року у сумі 1313238,55 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 19698,58 грн. Цей борг може бути негайно стягнутий з банку. На підтвердження наміру стягнення боргу позивачем надано листи АТ "Укркарт" від 05.05.2018 р. № 488/501, від 17.05.2018 р. № 510/501, від 25.05.2018 р. № 548/501, якими АТ "Укркарт" повідомляє банк про необхідність добровільної сплати боргу та подальше примусове стягнення в разі його несплати. Отже, на думку позивача, існує реальна загроза стягнення з банку 1313238,55 грн. боргу за додатковою угодою, яка оскаржується банком, тому забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення дозволить запобігти стягненню вказаних коштів.

Окрім наведеного, позивач, посилаючись на приписи ст. 216 ЦК України, якими встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення. Отже, виходячи з викладеного, на думку позивача, у разі задоволення позову банку у справі № 911/1103/18 та визнання недійсною додаткової угоди від 09.09.2016 року вона буде недійсною з моменту її укладення і АБ "Укргазбанк" буде відсутній обов'язок проведення оплати у сумі 1313238,55 грн. за цією додатковою угодою.

Таким чином, на думку позивача, саме зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду є належним заходом забезпечення позову в даній справі.

Так, рішенням господарського суду м. Києва від 13.07.2017 року у справі № 910/6002/17 позов АТ "Укркарт" задоволено та стягнуто борг за додатковою угодою від 09.09.2016 року у сумі 1313238,55 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 19698,58 грн. Під час розгляду вказаної справи господарський суд м. Києва встановив, що додаткова угода від 09.09.2016 року є укладеною і у сторін виникли зобов'язання щодо її виконання, а тому виходячи з того, що АБ "УКРГАЗБАНК" не розрахувався з АТ "Укркарт" за послуги надані у жовтні-грудні 2016 року у повному обсязі, згідно з тарифами, які були встановлені на цей період у додатковій угоді від 09.09.2016 року

Предметом позову АБ "УКРГАЗБАНК" у справі № 911/1103/18 є визнання недійсною вказаної додаткової угоди від 09.09.2016 року з підстав її укладення під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах (ст. 233 Цивільного кодексу України).

Так, частина друга ст. 233 ЦК України встановлює, що при визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки встановлені ст. 216 ЦК України. Відповідно до частини першої ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 Цивільного кодексу України).

Так, позивач в обґрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду м. Києва від 09.11.2017 року. у справі № 910/6002/17 зазначає, що у разі задоволення позову банку у справі № 911/1103/18 та визнання недійсною додаткової угоди від 09.09.2016 року, вона буде недійсною з моменту її укладення, а відтак, на думку позивача, в АБ "Укргазбанк" буде відсутній обов'язок проведення оплати в сумі 1313238,55 грн. за цією додатковою угодою. Отже, на думку позивача, здійснення стягнення на підставі наказу господарського суду м. Києва від 09.11.2017 року. у справі № 910/6002/17 може унеможливити ефективний захист та поновлення оспорюваних інтересів позивача за додатковою угодою, оскарженою у справі № 911/1103/18.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не доведено обставин, на які він посилається у відповідній заяві, а саме: яким чином виконання судового рішення (№ 910/6002/17), що набрало законної сили та підлягає виконанню, може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі (№ 911/1103/18), чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, адже: 1) предметом спору в даній справі є визнання недійсною угоди без вимоги застосування реституції або стягнення іншим способом грошових коштів з відповідача; 2) в разі задоволення позову у справі № 911/1103/18, ГПК України встановлено низку способів ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, у таких випадках, зокрема ст.ст. 320-325, 333 тощо.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною третьою статті 74 ГПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем належними доказами не доведено наявності правових підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду м. Києва від 09.11.2017 року у справі № 910/6002/17, у зв'язку з чим, суд першої інстанції обґрунтовано відмовляє в задоволенні заяви позивача від 25.06.2018 року № 117/10042/2018 про забезпечення позову.

Згідно з положеннями п. 3 частини другої ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" на ухвалу господарського суду Київської області від 11.07.2018 року у справі № 911/1103/18 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк "Укргазбанк".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 (без змін), 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.07.2018 року року у справі № 911/1103/18 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 року року у справі № 911/1103/18 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/1103/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.А. Іоннікова

А.І. Тищенко