ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 серпня 2018 р. Справа № 903/489/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання-помічника судді Євтушик О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №903/489/18

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк", м. Луцьк

до державного підприємства "Волиньвугілля", м. Нововолинськ

про стягнення 1 931 824,99 грн.,

за участю представників:

від позивача: Грибенюк Н.В. (довіреність № б/н від 01.02.2018р.),

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

10.07.2018р. публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом до державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення 1 931 824,99 грн. з них: 1 201 742,94 грн. заборгованості за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 133 741,06 грн. процентів річних та 596 340,99 грн. збитків, завданих інфляцією, за договорами про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на вкладні рахунки № 121 та № 121/1 від 05.07.2011 року.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договорів про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на вкладні рахунки.

Ухвалою суду від 16.07.2018р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 01.08.2018 року.

Ухвалою суду від 01.08.2018р. було відкладено підготовче засідання на 30.08.2018р.

27.08.2018р. на адресу суду надійшов відзив державного підприємства "Волиньвугілля" № 1244/1.7/10-39 від 21.08.2018р., в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, однак підприємство знаходиться в складному економічному становищі, що не дає змоги вчасно виконати свої зобов'язання перед позивачем. У відзиві відповідач звернув увагу суду на те, що існують деякі розбіжності в доказах, поданих позивачем, просив суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Оскільки визнання позову відповідачем, викладене у заяві № 1244/1.7/10-39 від 21.08.2018р., не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів інших осіб, визнання позову відповідачем судом прийнято.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Враховуючи подану відповідачем заяву про визнання позову, заслухавши думку та пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд на підставі ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження ухвалив рішення про задоволення позову повністю з огляду на таке.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що 05.07.2011р. між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" (надалі-банк) та державним підприємством "Волиньвугілля" (надалі-організація) було укладено договір № 121 про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на вкладні рахунки.

Відповідно до п. 1.1. договору організація замовляє та оплачує, а банк бере на себе зобов'язання здійснювати зарахування на вкладні рахунки, завчасно відкриті в банку працівниками ДП «Волиньвугілля», ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», ВП «Шахта № 9 НВ», ВП «Шахта Бужанська», ВП «Волиньвуглезбутпостач» на умовах та в строки, визначені цим договором, заробітної плати працівникам організації.

Відповідно до п. 2.1.5. організація зобов'язується здійснювати оплату за безготівкове зарахування коштів на вкладні рахунки у розмірі 0,75% від кожної суми, що перераховується за умови, що оплата проводиться двома частинами та додаткову сплату за безготівкове зарахування коштів на вкладні рахунки у розмірі 0,25% від кожної суми, що перераховується більше ніж два рази на місяць. Оплату проводити не пізніше останнього робочого дня поточного місяця окремим платіжним дорученням на рахунок № .

Відповідно до п. 2.2.1. договору банк зобов'язувався забезпечити відкриття та обслуговування вкладних рахунків на умовах та за тарифами відповідно до п. 2.1.5 договору.

05.07.2011р. між сторонами було укладено договір № 121/1 про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки.

Відповідно до п. 1.1. договору організація замовляє та оплачує, а банк бере на себе зобов'язання здійснювати зарахування на вкладні рахунки завчасно відкриті в банку працівниками ДП «Волиньвугілля», ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», ВП «Шахта № 9 НВ», ВП «Шахта Бужанська», ВП «Волиньвуглезбутпостач» на умовах та в строки, визначені цим договором, заробітної плати працівників організації.

На виконання умов договорів позивачем були надані послуги по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки, що підтверджується актами звірки по зарахуванню заробітної плати, лікарняних, відряджень працівникам від 01.06.2018р.

Відповідач належним чином взятих на себе зобов'язань згідно з договорами не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість з оплати за безготівкове зарахування коштів на вкладні рахунки.

Станом на 21.06.2018р. в ДП «Волиньвугілля» заборгованість за договорами № 121, № 121/1 від 05.07.2011 року становить 1 931 824,99 грн. (за період з 21.09.2016 р. по 01.06.2018 р.), з них: 955 529,08 грн. заборгованості ВП «Шахта Бужанська «ДП «Волиньвігулля», з них: 613 802,05 грн. - прострочена заборгованість за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 62 611,44 грн. - процентів річних за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 279 115,59 грн. - збитків, завданих інфляцією, внаслідок несвоєчасної сплати комісійної винагороди за зарахування зарплати; 934 939,22 грн. заборгованості ВП «Шахта 9 «Нововолинська» «ДП «Волиньвігулля», з них: 557 021,16 грн. простроченої заборгованості за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 69 202,79 грн. - процентів річних за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 308 715,27 грн. - збитків, завданих інфляцією, внаслідок несвоєчасної сплати комісійної винагороди за зарахування зарплати; 41 356, 69 грн. заборгованості «ДП «Волиньвігулля», з них: 30 919,73 грн. - простроченої заборгованості за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 1 926,83 грн. - процентів річних за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати. 8 510,13 грн. збитків, завданих інфляцією, внаслідок несвоєчасної сплати комісійної винагороди за зарахування зарплати.

Всього позивач просить стягнути із відповідача 1 931 824,99 грн. з них: 1 201 742,94 грн. заборгованості за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 133 741,06 грн. процентів річних та 596 340,99 грн. збитків, завданих інфляцією.

02.05.2018р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 36-1/587/39862/2018-02/вих. (а.с. 22-25) щодо невиконання умов договорів № 121, 121/1 від 05.07.2011р. В претензії позивач вимагав сплатити борг в розмірі 1 794 596,48 грн.

У відповідь на претензію відповідач направив лист № 904/7.1/10.39 від 29.05.2018р. (а.с. 26), в якому зазначив, що підприємство знаходиться в тяжкому фінансовому становищі.

В матеріалах справи міститься саме ця претензія, і саме ця відповідь, інших суду надано не було. У відповіді на претензію відповідач посилається саме на претензію № 36-1/587/39862/2018-02/вих.. від 02.05.2018р.

Посилаючись на те, що за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 1 931 824,99 грн. з них: 1 201 742,94 грн. заборгованості за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 133 741,06 грн. процентів річних та 596 340,99 грн. збитків, завданих інфляцією, позивач звернувся з позовом до господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено,що майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги те, що позивачем були належним чином виконані умови договорів, та надані послуги з відкриття та обслуговування вкладних рахунків на умовах та за тарифами відповідно до умов договорів, здійснювались зарахування на вкладні рахунки, а відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання згідно з договорами в частині оплати за безготівкове зарахування коштів на карткові, вкладні рахунки, вимога позивача про стягнення із відповідача 1 201 742,94 грн. заборгованості за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати комісійної винагороди, з нього на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України слід також стягнути проценти річних в розмірі 133 741,06 грн. за період з 21.09.2016р. по 01.06.2018р.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних за допомогою програмного комплексу «Ліга: закон для всіх» судом встановлено, що є правові підстави для нарахування 596 340,99 грн. збитків, завданих інфляцією, за період вересень 2016р.-травень 2018р.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а тому публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" слід повернути із Державного бюджету України 14 488,79 грн. (50 відсотків від сплаченої суми судового збору).

У зв'язку задоволенням позову відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі в розмірі 14 488, 79 грн. (50 відсотків від сплаченої суми судового збору) покладаються на відповідача.

Керуючись ч. 1 ст. 11, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 144, 173 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 129, 130, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "Волиньвугілля" (Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 1, ) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" (м. Луцьк, вул. Червоного Хреста, 8, м. Луцьк, ) 1 931 824,99 грн. з них: 1 201 742,94 грн. заборгованості за несвоєчасну сплату комісійної винагороди за зарахування зарплати, 133 741,06 грн. процентів річних, 596 340,99 грн. збитків, завданих інфляцією, та 14 488 грн. 79 коп. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

3. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" (м. Луцьк, вул. Червоного Хреста, 8, м. Луцьк, ) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову платіжним дорученням № 130746647 від 25.06.2018р. в сумі 14 488 грн. 79 коп. (оригінал платіжного доручення № 130746647 від 25.06.2018р. знаходиться в матеріалах справи №903/489/18).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено:03.09.2018р.

Суддя І. О. Якушева