ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.08.2018 р.

Справа № 910/4537/18

За позовом          Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

"Олімпійський"

до           Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія

"Укртранс"

про          стягнення 117 051,39 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОЛІМПІЙСЬКИЙ" (надалі – позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс" (надалі – відповідач) про стягнення 117 051,39 грн., з яких 92 590,02 грн. заборгованості, 20 203,14 грн. інфляційних втрат та 4 258,23 грн. 3 % річних по договору №16/11 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території по житловому будинку Димитрова 2-б від 16.11.2012 р.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за договором №16/11 від 16.11.2012 р.

Ухвалою суду від 25.04.2018 р. позовну заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОЛІМПІЙСЬКИЙ" залишено без руху, зобов'язано позивача усунути недоліки позовної заяви.

14.05.2018 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.05.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

29.05.2018 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, міститься клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що позивач нарахував борг з обслуговування, утримання, поточного ремонту житлового будинку, у якому знаходяться вказані квартири, при чому частина таких квартир вибула з власності відповідача; позивачем не надано доказів надіслання та вручення відповідачу рахунків для сплати; не надано доказів пред'явлення відповідачу вимоги про сплату коштів у заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою суду від 31.05.2018 р. ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.06.2018 р.

Протокольною ухвалою від 26.06.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 25.07.2018 р.

11.07.2018 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 25.07.2018 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.08.2018 р.

У судове засідання 15.08.2018 р. з'явились представники позивача та відповідача.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила.

У судовому засіданні 15.08.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

16.11.2012 р. між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ОЛІМПІЙСЬКИЙ" (підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Автомобільна Компанія "Укртранс" (власник) укладено Договір №16/11 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території по житловому будинку Димитрова 2-б (надалі – Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметам Договору є забезпечення підприємством надання якісних послуг з обслуговування, утримання, поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території, за адресою: м. Київ, вул. Димитрова 2-б, де знаходяться квартири, що належать власнику на праві приватної (спільної сумісної) власності, та своєчасної оплати власником цих послуг на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п. 1.3. Договору, у випадку зменшення кількості квартир або квадратних метрів, що належати власнику, останній письмово повідомляє підприємство про дату переходу права власності на квартири (квадратні метри) та дані про фізичну або юридичну особу (новий власник), якій переходять права власності на дані квартири. В такому випадку, підприємство зобов'язується з дати переходу права власності від власника до нового власника, зменшити суму житлово-комунальних послуг, які виставляються власнику пропорційно зменшенню кількості квадратних метрів, які переходять новому власнику.

Пунктами 2.1.8., 2.2.4. Договору передбачено, що підприємство зобов’язується надавати власнику рахунки на оплату послуг, що налаються ним згідно умов даного Договору, не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. Власник зобов’язується не пізніше 10 (десятого) числа наступного місяця сплачувати за попередній місяць витрати на опалення, що розраховуються згідно показника загально-будинкового лічильника за формулою згідно Наказу міністерства будівництва, архітектури та житло-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 року та житлово-комунальні послуги, загально будинкові витрати по обслуговуванню будинку у розмірі 3,33 гривні ( без врахування витрат на вивезення побутових відходів) за один квадратний метр загальної площі квартири, що перебуває у власності. У разі затримки надання рахунку підприємством згідно умов п.2.1.8. строк оплати продовжується на кілька днів такої затримки.

Пунктом 5.3. Договору сторони погодили, що у разі внесення змін щодо тарифів на плату за утримання будинку і прибудинкової території, а також житлово-комунальних послуг, діючими вважатимуться останні затверджені уповноваженими на це установами зміни.

Зобов’язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Закон України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Як визначено у ст. 1 Закону, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Статтею 10 Закону передбачено, зокрема, що органами управління об'єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об'єднання. Вищим органом управління об'єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Відповідно до ст. ст. 13, 17 Закону, у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів;

Статтею 15 Закону встановлено, що співвласник зобов'язаний, серед іншого, виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно зі ст. 20 Закону частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Положеннями ст. 23 Закону передбачено, зокрема, що власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів.

Як зазначає позивач, відповідачу нараховувались внески з утримання і обслуговування будинку, та виставлялись відповідні рахунки на оплату, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 58-152).

Проте, відповідач власні зобов’язання щодо сплати внесків на утримання майна належним чином і у встановлений строк не виконував, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 92 590,02 грн., за період з 01.08.2014 р. по 19.07.2016 р.

19.07.2016 р. між сторонами було складено акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.08.2014 р. по 19.07.2016 р., який підписаний та скріплений печатками обох сторін. Вказаним актом відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 92 590,02 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, зокрема, що він не являється власником частини квартир, за які позивачем нараховано внески; про що позивача було повідомлено листом №12 від 15.06.2016 р.

Дослідивши лист №12 від 15.06.2016 р. (а.с.197), суд встановив, що у ньому відсутні будь-які повідомлення відповідача про перехід права власності на квартири до інших осіб.

Також, у матеріалах справи міститься копія заяви відповідача до поліції щодо незаконного заволодіння майном від 21.07.2016 р. №332 (а.с.198-199), та Листа до позивача №470 від 04.10.2016 р., у яких відповідач повідомляє, що він являється власником квартир (щодо яких заперечується законність нарахування внесків з утримання майна).

Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено жодним чином повідомлення позивача про перехід права власності на частину квартир; осіб, до яких перейшло таке право власності; дати переходу; що, згідно з п. 1.3. Договору, є підставою для пропорційного зменшення внесків на утримання майна.

Таким чином, відповідні доводи відповідача відхиляються судом як недоведені.

Також, суд відхиляє твердження відповідача про неналежність як доказу, акту звіряння взаємних розрахунків від 19.07.2018 р., оскільки відповідачем не доведено, що вказаний акт підписано неповноважною особою і відбиток печатки на ньому не являється оригінальним або проставлений за відсутності відповідного волевиявлення відповідача.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписам статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми заборгованості у розмірі 92 590,02 грн., позивачем заявлено до стягнення також 20 203,14 грн. інфляційних втрат та 4 258,23 грн. 3 % річних, нарахованих у період з 19.07.2016 р. по 29.01.2018 р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив його правильність і арифметичну вірність, у зв’язку з чим погоджується з доводами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача 20 203,14 грн. інфляційних втрат та 4 258,23 грн. 3 % річних.

Доводи відповідача про неможливість нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму заборгованості у зв’язку з відсутністю доказів надання позивачем виставлених рахунків на оплату суд не приймає до уваги як необґрунтовані, такі, що не відповідають умовам укладеного сторонами Договору і вимогам чинного законодавства України.

Всі інші доводи і твердження відповідача, зокрема, озвучені у судовому засіданні, у тому числі, щодо невідповідності розміру внесків положенням п. 2.2.4. Договору, не приймаються до уваги як такі, що суперечать нормам Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України; і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Автомобільна Компанія "Укртранс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського 83-a; ) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімпійський" (03150, м. Київ, вул. Димитрова (Ділова) 2-Б; ) 92 590 (дев’яності дві тисячі п’ятсот дев’яносто) грн. 02 коп. заборгованості, 4 258 (чотири тисячі двісті п’ятдесят вісім) грн. 23 коп. 3% річних, 20 203 (двадцять тисяч двісті три) грн. 14 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.08.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна