ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2404/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Богатиря К.В.

Суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.

Секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» - Клименко С.А., за довіреністю;

від ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» - керівник підприємства Пахомова І.В., за паспортом;

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «САГІТТА-Т» в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМ-ГРУПП»

на рішення Господарського суду Одеської області від 27 червня 2018 року (суддя суду першої інстанції: Смелянець Г.Є.; дата складання повного тексту: 02.07.2018 року; час і місце оголошення рішення: 27.06.2018 року о 13:04 год.; 65119, м. Одеса, пр. Шевченка, 29; Господарський суд Одеської області, зала судових засідань № 16)

по справі № 916/2404/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМ-ГРУПП»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «САГІТТА-Т»

про стягнення 83 392,99 грн.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМ-ГРУПП» (далі - ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП», Позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САГІТТА-Т» (далі - ТОВ «САГІТТА-Т», Відповідач), в якому просило суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за Договором поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року в сумі 83 392,99 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст.ст. 174, 193 ГК України та мотивовані неналежним виконанням з боку Відповідача взятих на себе зобов'язань за Договором поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року в частині повної та своєчасної оплати вартості поставлених товарів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27 червня 2018 року по справі № 916/2404/17 (суддя суду першої інстанції: Смелянець Г.Є.) позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «САГІТТА-Т» на користь ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» борг за Договором поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року в сумі 28 392,99 грн. судовий збір в сумі 544,76 грн.; в решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням з боку Відповідача умов Договору поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року, укладеного між Сторонами, в частині повної та своєчасної оплати вартості поставлених товарів, проте позов задовольнив частково в сумі 28 392,99 грн.. В частині відмови у задоволенні позову на суму 55 000 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про часткову оплату Відповідачем вартості товару на зазначену суму, взявши до уваги лист від 15.08.2017 року за вих. № 15/08, яким Відповідач повідомив Позивача про помилковість призначення платежу у платіжних дорученнях від 12.06.2017 року за № 1952 на суму 15 000 грн., від 23.06.2017 року за № 2150 на суму 15 000 грн., від 13.07.2017 року за № 94 на суму 1 901,60 грн., від 13.07.2017 року за № 95 на суму 23 098,40 грн., тобто на загальну суму 55 000 грн., а також про те, що грошові кошти за наведеними платіжними дорученнями сплачено ним за Договором поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017 року.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування усіх обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27 червня 2018 року по справі № 916/2404/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу в сумі 55 000 грн. та постановите нове рішення в цій частині про задоволення позову у повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона посилається на те, що лист від 15.08.2017 року за вих. № 15/08, яким Відповідач змінив призначення платежів по платіжним дорученням від 12.06.2017 року за № 1952 на суму 15 000 грн., від 23.06.2017 року за № 2150 на суму 15 000 грн., від 13.07.2017 року за № 94 на суму 1 901,60 грн., від 13.07.2017 року за № 95 на суму 23 098,40 грн., тобто на загальну суму 55 000 грн., ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» не було отримано, про що усно заявлено у судовому засіданні у суді першої інстанції представником Клименко С.А. (електронний запис судового засідання від 27.06.2018 року час -12.41.49). До того ж, місцевий господарський суд залишив поза увагою, той факт, що копія листа від 15.08.2017 року за вих. № 15/08 та копія кур'єрської накладної були надані до суду лише 30 травня 2018 року, тобто після восьми місяців розгляду справи. Також, не було надано оцінки судом тому факту, що кур'єрська накладна складена з чисельними порушеннями, а саме у накладній передбачено у розділі «ПОЛУЧИЛ/RECEIVED» заповнення ПІБ уповноваженої особи, серія та номер документу (паспорт, посвідчення), який дає можливість ідентифікувати уповноважену особу, яка отримала листа, але зазначені графи взагалі не заповнені належним чином. У графі ПІБ, замість належних даних, стоїть невідомий підпис, без зазначення прізвища, імені, по-батькові та посадового становища особи. З огляду на зазначене, скаржник вважає, що лист від 15.08.2017 року за вих. № 15/08 та кур'єрська накладна не можуть бути належними та допустимими доказами.

Крім того, апелянт зазначає, що оскаржуваним рішенням, господарський суд на підставі Листа про зміну призначення платежу, врахував, нібито здійснені, оплати Відповідача в сумі 55 000 грн. із призначенням платежу «за продукти» по спірному Договору № 219/17 від 16.05.2017 року, але ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» поставило на адресу Відповідача по спірному Договору продуктів лише на суму 19 752,93 грн., тобто місцевим господарським судом не надано оцінки тому факту, що сума поставлених продуктів, у відповідності видаткових накладних, складає 19 752, 93 грн., а сума, нібито сплачених Відповідачем коштів за продукти, - 55 000 грн..

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

Відзив від ТОВ «САГІТТА-Т» на апеляційну скаргу ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30 липня 2018 року колегією суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А., відкрито апеляційне провадження по справі № 916/2404/17 за апеляційною скаргою ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» на рішення Господарського суду Одеської області від 27 червня 2018 року; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та роз'яснено учасникам справи про їх право не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, із доказами направлення копій таких заяв іншим учасникам справи.

В зв'язку з перебуванням судді Аленіна О.Ю. у відпустці з 06 серпня 2018 року до 07 вересня 2018 року та судді Мишкіної М.А. з 06 серпня 2018 року до 02 вересня 2018 року, по справі № 916/2404/17 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, яка відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2018 року розподілена складу колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Філінюк І.Г., Таран С.В..

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08 серпня 2018 року справу № 916/2404/17 прийнято до провадження у зміненому складі суддів та призначено до розгляду на 27 серпня 2018 року о 10:15 год..

В судове засіданні 27 серпня 2018 року представник ТОВ «САГІТТА-Т» (Відповідача) не з'явився без повідомлення про причини неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідний реєстр поштового відправлення ОАГС, а також роздруківка з сайту Укрпошти. Вказані документи додані до матеріалів справи та в повній мірі свідчать про належне повідомлення зазначеної особи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Одеським апеляційним господарським судом.

Оскільки Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, явка представників учасників справи не визнавалась обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю уповноваженого представника ТОВ «САГІТТА-Т».

Представник ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» - Клименко С.А. та керівник підприємства - Пахомова І.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Одеської області від 27 червня 2018 року по справі № 916/2404/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу в сумі 55 000 грн. та в цій частині постановите нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заяви та клопотання до суду не заявлялись.

Вислухавши пояснення представників Позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією, 16 травня 2017 року між ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» (Постачальник) та ТОВ «САГІТТА-Т» (Покупець) укладено Договір поставки з відстроченням платежу № 219/17, із з протоколом розбіжностей, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати Товар, у відповідності до умов даного Договору (а.с. 10-15, 16-18).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DDP Покупця (в інтерпретації Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010) однією або кількома партіями відповідно до специфікацій та накладних, які складаються на кожну таку партію.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що оплату кожної окремої партії товару (визначеної в накладній) за даним Договором Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту його отримання. Оплату ТМ «Willinger» Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості партії товару на поточний рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту його реалізації. Покупець зобов'язується щомісячно з 5-10 число за звітний період, в письмовому вигляді, надавати звіт про реалізований товар ТМ «Willinger». У випадку ненадання відповідного звіту Постачальник має право зупинити відвантаження даної ТМ.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що даний Договір укладений на невизначений строк та діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, визначених чинним законодавством.

На виконання умов Договору ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» (Постачальник) поставило, а ТОВ «САГІТТА-Т» (Покупець) прийняло товар на загальну суму 83 392,99 грн., з яких:

- посуд ТМ «Willinger» на загальну суму 63 640,06 грн. за наступними видатковими та товарно-транспортними накладними: № ОВЛ0000385 від 16.05.2017 року на суму 6 811,30 грн., № ОВЛ0000386 від 16.05.2017 року на суму 160,68 грн., № ОВЛ0000387 від 16.05.2017 року на суму 7 263,98 грн., № ОВЛ0000388 від 16.05.2017 року на суму 947,51 грн., № ОВЛ0000389 від 19.05.2017 року на суму 4 973,56 грн., № ОВЛ0000390 від 16.05.2017 року на суму 22,36 грн., № ОВЛ0000391 від 16.05.2017 року на суму 3 100,38 грн., № ОВЛ0000392 від 16.05.2017 року на суму 254 грн., № ОВЛ0000393 від 16.05.2017 року на суму 3 093,82 грн., № ОВЛ0000394 від 16.05.2017 року на суму 1 580,38 грн., № ОВЛ0000395 від 16.05.2017 року на суму 163,92 грн., № ОВЛ0000396 від 16.05.2017 року на суму 1 571,95 грн., № ОВЛ0000397 від 16.05.2017 року на суму 231,86 грн., № ОВЛ0000398 від 16.05.2017 року на суму 128,76 грн., № ОВЛ0000399 від 16.05.2017 року на суму 6 007,07 грн., № ОВЛ0000400 від 16.05.2017 року на суму 885,77 грн., № ОВЛ0000401 від 16.05.2017 року на суму 172,74 грн., № ОВЛ0000402 від 16.05.2017 року на суму 7 142,23 грн., № ОВЛ0000403 від 16.05.2017 року на суму 190,37 грн., № ОВЛ0000404 від 16.05.2017 року на суму 5 544,14 грн., № ОВЛ0000405 від 16.05.2017 року на суму 901,56 грн., № ОВЛ0000406 від 16.05.2017 року на суму 64,48 грн., № ОВЛ0000407 від 16.05.2017 року на суму 4 391,14 грн., № ОВЛ0000408 від 16.05.2017 року на суму 258,13 грн., № ОВЛ0000409 від 16.05.2017 року на суму 79,45 грн., № ОВЛ0000469 від 14.06.2017 року на суму 4 168,16 грн., № ОВЛ0000470 від 14.06.2017 року на суму 3 530,36 грн. (а.с. 38-99).

- продукти харчування на загальну суму 19 752,93 грн. за наступними видатковими та товарно-транспортними накладними: № ОДП0002441 від 27.06.2017 року на суму 1 304,40 грн., № ОДП0002442 від 27.06.2017 року на суму 1 140 грн., № ОДП0002443 від 27.06.2017 року на суму 1 396,80 грн., № ОДП0002444 від 27.06.2017 року на суму 847,20 грн., № ОДП0002445 від 27.06.2017 року на суму 2 014,92 грн., № ОДП0002446 від 27.06.2017 року на суму 541,80 грн., № ОДП0002794 від 19.07.2017 року на суму 5 907,45 грн., № ОДП0002795 від 19.07.2017 року на суму 2 919,46 грн., № ОДП0002833 від 21.07.2017р. на суму 3 690,93 грн. (а.с. 19-37).

Проте, станом на 01 вересня 2017 року, як це передбачено умовами Договору, Відповідачем не надано Позивачу жодного звіту про реалізований товар, у зв'язку з чим останній 04 вересня 2018 року звернувся до Відповідача з листом від 01.09.2017 року вих. № 24/09, в якому повідомив, що станом на 01.09.2017 року не надано жодного звіту про реалізований товар та просив Відповідача в строк до 08 вересня 2017 року надати звіт про реалізований товар (а.с. 104-105).

З метою досудового врегулювання спору, 11 вересня 2017 року Позивач надіслав Відповідачу лист-вимогу за вих. № 20/09 від 11.09.2017 року, відповідно до якого просив останнього в строк до 18.09.2017 року сплатити суму реалізованого товару (посуд) ТМ «Willinger» в сумі 63 640,06 грн. або у зазначений строк повернути нереалізований товар на суму 63 640,06 грн. на адресу Позивача (а.с. 100-103).

Однак, вимоги ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» з боку ТОВ «САГІТТА-Т» за вищевказаними листами залишено без відповіді та задоволення.

Між тим, в матеріалах справи містяться наступні платіжні доручення:

- за № 1952 від 12.06.2017 року на суму 15 000 грн., платник: ТОВ «САГІТТА-Т», отримувач: ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП», призначення платежу: оплата за продукти згідно Договору переводу боргу (ТОВ «ЮНА-СЕРВІС») № б/н від 02.06.2017 року (а.с. 209);

- за № 2150 від 23.06.2017 року на суму 15 000 грн., платник: ТОВ «САГІТТА-Т», отримувач: ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП», призначення платежу: оплата за продукти згідно Договору переводу боргу (ТОВ «ЮНА-СЕРВІС») № б/н від 02.06.2017 року (а.с. 210);

- за № 94 від 13.07.2017 року на суму 23 098,40 грн., платник: ТОВ «САГІТТА-Т», отримувач: ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП», призначення платежу: оплата за продукти згідно Договору переводу боргу (ТОВ «ГОРЯЦ-Т») № б/н від 31.05.2017 року (а.с. 211);

- за № 95 від 13.07.2017 року на суму 1 901, 60 грн., платник: ТОВ «САГІТТА-Т», отримувач: ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП», призначення платежу: оплата за продукти згідно Договору переводу боргу (ТОВ «ЮНА-СЕРВІС») № б/н від 02.06.2017 року (а.с. 212).

Таким чином, за вищевказаними платіжними дорученнями з червня по липень 2017 року Відповідачем на користь Позивача перераховано грошові кошти на загальну суму 55 000 грн. (15 000 грн. + 15 000 грн. + 23 098,40 грн. + 1 901, 60 грн. = 55 000 грн.).

15 серпня 2017 року Відповідач звернувся до Позивача з листом від 15.08.2017 року за вих. № 15/08, яким повідомив останнього про невірне заповнення реквізитів призначення платежу у вказаних вище платіжних дорученнях, а також про те, що грошові кошти за наведеними платіжними дорученнями сплачено за Договором поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017 року. На підтвердження надсилання вказаного листа надано кур'єрську накладну ФОП Костенко О.О., з якої вбачається, що лист отримано Позивачем 17.08.2017 року (а.с. 213, 214).

В свою чергу, Позивачем оплата, яка здійснена Відповідачем, за вищевказаними платіжними дорученнями, зарахована, як це було передбачено в призначенні платежів, а саме:

- за платіжними дорученнями № 1952 від 12.06.2017 року, № 2150 від 23.06.2017 року, № 95 від 13.07.2017 року на загальну суму 31 901,60 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором переводу боргу (ТОВ «ЮНА-СЕРВІС») № б/н від 31.05.2017 року, стягнення заборгованості за яким заявлено Позивачем у справі № 916/2201/17.

- за платіжним дорученням № 94 від 13.07.2017 року на суму 23 098,40 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором переводу боргу (ТОВ «ГОРЯЦ-Т») № б/н від 31.05.2017 року, стягнення заборгованості за яким заявлено Позивачем у справі № 916/2202/17.

08 вересня 2017 року ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовами до ТОВ «САГІТТА-Т» про стягнення з останнього боргу за Договором переводу боргу (ТОВ «ЮНА-СЕРВІС») № б/н від 31.05.2017 року в сумі 53 133,08 грн. та за Договором переводу боргу (ТОВ «ГОРЯЦ-Т») № б/н від 31.05.2017 року в сумі 68 752,07 грн., за якими порушено провадження у справі за № 916/2201/17 відповідною ухвалою суду від 12.09.2017 року та за № 916/2202/17 ухвалою від 11.09.2017 року відповідно (а.с. 230-238).

Як з'ясовано судовою колегією, предметом даного судового розгляду є вимога ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» до ТОВ «САГІТТА-Т» про стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати одержаного товару на підставі Договору поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року і видаткових накладних в сумі 83 392,99 грн..

Розглянувши справу по суті, місцевий господарський суд дійшов висновку про неналежне виконання з боку Відповідача умов Договору поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року, укладеного між Сторонами, в частині повної та своєчасної оплати вартості поставлених товарів. Проте позов задовольнив частково в сумі 28 392,99 грн., а в частині стягнення боргу на суму 55 000 грн. відмовив з огляду на часткову оплату Відповідачем вартості товару на зазначену суму, взявши до уваги лист від 15.08.2017 року за вих. № 15/08, яким Відповідач повідомив Позивача про помилковість призначення платежу у платіжних дорученнях від 12.06.2017 року за № 1952 на суму 15 000 грн., від 23.06.2017 року за № 2150 на суму 15 000 грн., від 13.07.2017 року за № 94 на суму 1 901,60 грн., від 13.07.2017 року за № 95 на суму 23 098,40 грн., тобто на загальну суму 55 000 грн., а також про те, що грошові кошти за наведеними платіжними дорученнями сплачено ним за Договором поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017 року.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується з правомірними та обґрунтованими висновками місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» на суму 28 392,99 грн., з огляду на таке.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

За приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Положеннями ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається (ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 629 ЦК України, ст. 193 ГК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Дії сторін (передача Постачальником товару Покупцю за видатковими накладними, прийняття товару Покупцем) відповідають змісту правовідносин за договором поставки.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 ЦК України зазначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов'язок щодо здійснення оплати отриманого товару відповідно до положень договорів поставки та ст. ст. 712, 692 ЦК України виникає у Відповідача, як Покупця, не з моменту отримання рахунку на оплату, а після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, даний факт підтверджується первинним бухгалтерським документом, яким в цих правовідносинах є видаткова накладна, відповідно до положень ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Матеріали справи містять видаткові та товарно-транспортні накладні, а також Акт звірки взаємних розрахунків до Договору поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року за період з травня 2017 року по 11 червня 2018 року (не підписаний з боку Відповідача), відповідно до яких сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 83 392,99 грн..

Як передбачено умовами Договору, зокрема, пунктом 4.1. Договору, Відповідач, як Покупець, зобов'язався щомісячно з 5-10 число за звітний період, в письмовому вигляді, надавати звіт про реалізований товар ТМ «Willinger».

Виходячи з умов Договору щодо строків оплати товару, обставини щодо реалізації Відповідачем товару ТМ «Willinger» можливо вставити лише із звітів останнього про реалізований товар, зобов'язання щодо надання яких покладено саме на останнього щомісячно з 5 по 10 число за звітний період.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Відповідач в порушення умов Договору, таких звітів Позивачу не надав, ані в установлений Договором строк, ані після звернення Позивача з відповідними листами від 04.09.2017 року та від 11.09.2017 року.

Більш того, звітів про реалізований Відповідачем товар ТМ «Willinger» матеріали справи не містять.

Оскільки Відповідач до цього часу з моменту останньої поставки товару ТМ «Willinger» не надав жодного звіту про реалізований товар, з якого можливо встановити факт наявності у Відповідача цього товару (нереалізованого), та на вимогу Позивача не повернув нереалізований товар, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про настання строку для оплати Відповідачем вартості отриманого товару ТМ «Willinger» на загальну суму 63 640,06 грн..

Крім того, враховуючи пункт 4.1. Договору, яким передбачена оплата Відповідачем отриманого товару шляхом перерахування 100% вартості цього товару на поточний рахунок Позивача протягом 60 календарних днів з моменту його отримання, настав строк оплати Відповідачем вартості іншого поставленого Позивачем товару, а саме продуктів харчування на загальну суму 19 752,93 грн..

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні, підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені їх печатками та містять посилання на укладений Договір поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року, та відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт передачі Позивачем та отримання Відповідачем визначеного товару, тому на підставі такої накладної проводяться розрахунки між Сторонами.

При визначенні розміру заборгованості за спірним Договором, колегія суддів виходить з наступного.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення за № 1952 від 12.06.2017 року, № 2150 від 23.06.2017 року, № 95 від 13.07.2017 року на загальну суму 31 901,60 грн. з призначенням платежу: «оплата за продукти згідно Договору переводу боргу (ТОВ «ЮНА-СЕРВІС») № б/н від 02.06.2017 року», а також платіжне доручення № 94 від 13.07.2017 року на суму 23 098,40 грн. з призначенням платежу: «оплата за продукти згідно Договору переводу боргу ТОВ «ГОРЯЦ-Т») № б/н від 31.05.2017 року».

Листом від 15.08.2017 року за вих. № 15/08 Відповідач повідомив Позивача про помилковість призначення платежу у платіжних дорученнях від 12.06.2017 року за № 1952, від 23.06.2017 року за № 2150, від 13.07.2017 року за № 94 та від 13.07.2017 року за № 95 на загальну суму 55 000 грн., а також про те, що грошові кошти за наведеними платіжними дорученнями сплачено Відповідачем за Договором поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017 року.

Таким чином, враховуючи зазначений лист, а також платіжні доручення за № 1952 від 12.06.2017 року, № 2150 від 23.06.2017 року, № 94 від 13.07.2017 року та № 95 від 13.07.2017 року, Відповідачем на користь Позивача перераховано грошові кошти в сумі 55 000 грн. в рахунок сплати заборгованості за Договором поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017 року.

Пунктом 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 року (надалі - Інструкція) передбачено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Листом Департаменту платіжних систем Національного банку України «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу» № 25-111/1438-7141 від 09.06.2011 року визначено, що відповідно до пункту 2.29 Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит «Призначення платежу» до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення. Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що повідомлення Відповідача Позивачеві у вигляді листа про помилкове зазначення призначення платежу є належним та допустимим доказом, що підтверджує зміну призначення платежів за платіжними дорученнями № 1952 від 12.06.2017 року, № 2150 від 23.06.2017 року, № 94 від 13.07.2017 року та № 95 від 13.07.2017 року на загальну суму 55 000 грн..

Лист платника про зміну призначення платежу в платіжних документах є підставою для внесення змін до бухгалтерського обліку обох сторін, що стосується зарахування суми платежу як погашення зобов'язання у відповідних правовідносинах сторін.

До того ж, як вже було встановлено судовою колегією вище, Відповідачем отримано від Позивача товар за спірним Договором на загальну суму 83 392,99 грн., проте вартість постановленого товару Відповідачем сплачено частково, а саме на суму 55 000 грн., тобто залишилась несплачена сума у розмірі 28 392,99 грн., виходячи з наступного розрахунку:

(83 392,99 грн. - 55 000 грн. = 28 392,99 грн.)

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017 року становить 28 392,99 грн., протилежного матеріали справи не містять.

Виходячи з викладеного, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження здійснення Відповідачем оплати вартості товару на суму 28 392,99 грн., поставленого Позивачем за видатковими накладними, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність законних підстав для стягнення заборгованості в сумі 28 392,99 грн. несплаченої вартості поставлених товарів, в задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Отже, на думку судової колегії, місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи, на які посилається Позивач в апеляційній скарзі, не приймаються судовою колегією до уваги з огляду на наступне.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта щодо неотримання останнім листа Відповідача від 15.08.2017 року за вих. № 15/08, оскільки доказом надходження до Позивача вказаного листа є накладна кур'єрської доставки № 5107297 Фізичної особи-підприємця Костенко О.О., з якої вбачається, що лист від 15.08.2017 року за вих. № 15/08 було вручено Позивачеві 17 серпня 2017 року. Більш того, на вказаній накладній кур'єрської доставки у розділі «ПОЛУЧИЛ/RECEIVED» знаходиться підпис особи, яка отримала кур'єрську доставку. В разі, якщо Позивач не отримував листа від кур'єрської служби, то накладна кур'єрської доставки є підробленим документом. Факт підробки документу є злочином, за що передбачена відповідальність за ст. 358 Кримінального кодексу України та повинна доводитися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. З цього приводу звинувачувальний вирок суду відсутній.

Крім того, як встановлено судовою колегією, згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які розміщені для загального доступу на офіційній веб-сторінці Міністерства юстиції України за адресою: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch, ФОП Костенко Олег Олегович, поряд з іншими видами діяльності, також здійснює іншу поштову та кур'єрську діяльність (код КВЕД 53.20). В силу ст. 11 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними.

Між тим, Закон України «Про поштовий зв'язок» є спеціальним законом, який регулює відносини саме поштових відправлень і не розповсюджується на кур'єрську діяльність. Вказаний Закон не містить заборони стосовно доставки поштових відправлень будь-якими суб'єктами господарювання і не визначає виключного права національного оператора поштового зв'язку на цю діяльність.

З огляду на зазначене, судова колегія зауважує, що незаповненість деяких граф в кур'єрській накладній № 5107297 є формальними недоліками, які не спростовують відображених в ній відомостей про сам факт доставки Позивачеві листа від 15.08.2017 року за вих. № 15/08.

Водночас, як вказано місцевим господарським судом, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року по справі № 916/1353/16, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року, при дослідженні аналогічної кур'єрської накладної суд дійшов висновку, що «накладна помилково місцевим судом не була прийнята до уваги з посиланням на відсутність ФОП Костенко О.О. у Реєстрі операторів поштового зв'язку, що можуть надавати поштові послуги, та незаповненість усіх граф в накладній».

До того ж, Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували факт отримання останнім цього листа. Заперечення з цього приводу виражені лише в усній формі, які непідтверджені жодним доказом.

Факту письмових запитів Позивача до ФОП Костенко О.О. з вищевказаного питання та відповіді останнього з інформацією про відправлення та вручення кур'єрської доставки до суду не надано.

Посилання скаржника на те, що господарський суд першої інстанції залишив поза увагою, той факт, що копія листа від 15.08.2017 року за вих. № 15/08 та копія кур'єрської накладної були надані до суду лише 30 травня 2018 року, тобто після восьми місяців розгляду справи, не приймаються судовою колегією до уваги з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження по даній справі було порушено ухвалою суду першої інстанції від 09 жовтня 2017 року, тобто на час, коли діяв Господарський процесуальний кодекс України у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01 грудня 2017 року по справі № 916/2404/17 (суддя суду першої інстанції: Гуляк Г.І.) повернуто ТОВ «САГІТТА-Т» зустрічну позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04 грудня 2017 року по справі № 916/2404/17 (суддя суду першої інстанції: Гуляк Г.І.) продовжено розгляд справи до 21 грудня 2017 року та відкладено на 20 грудня 2017 року.

Іншою ухвалою Господарського суду Одеської області від 04 грудня 2017 року (суддя суду першої інстанції: Гуляк Г.І.) зупинено провадження по справі № 916/2404/17.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02 травня 2018 року по справі № 916/2404/17 (суддя суду першої інстанції: Смелянець Г.Є.) справу прийнято до провадження судді Смелянець Г.Є.; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи по суті на 30 травня 2018 року; встановлено, зокрема, Відповідачу строк для подання до суду відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Зазначена ухвала суду першої інстанції отримана Відповідачем 11 травня 2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням, наявних в матеріалах справи (а.с. 203). З огляду на зазначене, останній день на подачу відзиву на позов випадає на 26 травня 2018 року.

В судовому засіданні у суді першої інстанції, яке призначене на 30 травня 2018 року, представником Відповідача - Малімоновим М.І. заявлене клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов, при цьому, присутній у цьому засіданні представник Позивача - Клименко С.А., не заперечувала проти заявленого клопотання та поклалась на розсуд суду. Ухвалою у протокольній формі заявлене клопотання Відповідача задоволено та приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, який містить посилання на лист від 15.08.2017 року за вих. № 15/08 та накладну кур'єрської доставки, до відзиву було додано вказаний лист та накладну кур'єрської доставки. Вищевказане вбачається з протоколу судового засідання від 30 травня 2018 року по справі № 916/2404/17 (220-221), складеного Господарським судом Одеської області. Будь-яких зауважень з боку Позивача на вказаний протокол до суду не надходило.

Таким чином, тривалість строку розгляду справи в суді першої інстанції пов'язане із зупиненням провадження по справі з грудня 2017 року по травень 2018 року.

Доводи апелянта про те, що Відповідач сплачував кошти з загальній сумі 55 000 грн. за продукти, а фактично за спірним Договором поставки з відстроченням платежу № 219/17 від 16.05.2017 року було поставлено продуктів тільки на суму 19 752,93 грн., що вказує на неможливість зарахування оплат на загальну суму 55 000 грн. як виконання зобов'язань щодо оплати за товар, який не є продуктами, не приймається до уваги колегією суддів, оскільки Відповідач первісно у призначенні платежу зазначив оплату за продукти по іншим накладним щодо виконання інших правочинів, але потім він вказав у листі від 15.08.2017 року за вих. № 15/08 про помилковість такого призначення платежу та змінив його на оплату за поставлений товар по Договору поставки з відстрочкою платежу № 219/17 від 16.05.2017 року.

У зміненому призначенні платежу платник не конкретизує товар, а вказує на правовідносини за конкретним Договором.

Інші доводи, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, фактично повторюють доводи, викладені у позові, яким місцевий суд дав належну оцінку та на переконання колегії суддів не доводять помилковість прийнятого місцевим господарським судом рішення, а тому не можуть прийматись до уваги та бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Результати розгляду апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України).

За змістом ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМ-ГРУПП» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 27 червня 2018 року по справі № 916/2404/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано судом 31.08.2018р.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран

Суддя І.Г. Філінюк