ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/360/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Вронська Г.О., Ткач І.В.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Чебикіна С.О.)

від 06.12.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Коротун О.М., судді: Михальська Ю.Б., Отрюх Б.В.)

від 13.03.2018

у справі № 910/360/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України

про відшкодування збитків,

за участю представників учасників справи:

позивача - Гулейков І.Ю.

відповідача -Ільченко І.В., Гончаренко Є.В.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - ПАТ "Сбербанк") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України про стягнення збитків у сумі 5 155 247, 07 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язання з організації і забезпечення доставки цінних відправлень на підставі укладеної між сторонами генеральної угоди від 01.06.2013 № 23-13/к.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Справа неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

2.2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017, в позові відмовлено.

2.3. Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

2.4. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 позов задоволено. Суд стягнув з Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на користь ПАТ "Сбербанк" 5 155 247, 07 грн збитків.

2.5. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 залишено без змін.

2.6. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- 01.06.2013 між Головним управлінням Державної фельд'єгерської служби України (на час розгляду справи - Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України) (як виконавцем) та АТ "Сбербанк Росії", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", (як замовником) було укладено генеральну угоду № 23-13/к, відповідно до якої виконавець організовує і забезпечує доставку цінних відправлень замовника (надалі - відправлення) на умовах, визначених цим договором. Конфіденційність і збереження доставки відправлень гарантується виконавцем;

- пунктом 3.2 договору визначено, що упаковка відправлень повинна забезпечувати збереження вкладеного і виключати доступ до нього;

- на відправлення, які передаються виконавцю, замовник виписує три примірники реєстру встановленої форми. Перший та другий примірники реєстру подаються разом з відправленням виконавцю, а третій, з підписом і печаткою виконавця, залишається у замовника. При оформленні реєстру замовник повинен обов'язково вказувати в реєстрі номер цього договору (пункт 3.3 договору);

- згідно з пунктом 3.5 договору сторони погодили між собою, що пересилці не підлягають відправлення на адресу іноземних фірм і фізичних осіб, а також предмети і речовини, заборонені для пересилання відповідно до законодавства України;

- відповідно до пункту 5.1 договору виконавець зобов'язався прийняти відправлення замовника відповідно до пункту 2.2 та статті 3 цього договору та доставити відправлення замовника до пункту призначення в строк, передбачений пунктом 2.4 цього договору. Під час доставки відправлень замовника виконавець зобов'язаний забезпечити їх збереження та конфіденційність;

- підпунктом 5.2.1 договору обумовлено, що замовник, у свою чергу, зобов'язаний оформити відправлення відповідно до пунктів 3.1-3.5 цього договору;

- пунктом 7.1.1 договору визначено, що виконавець несе цивільно-правову відповідальність за прийняті від замовника відправлення тільки у межах оголошеної цінності за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі за рішенням суду;

- відповідно до пункту 7.2 договору замовник, зокрема, відповідає за вміст відправлення, відповідність його вимогам пункту 3.5 цього договору, оформлення, упаковку і правильність вказаної адреси одержувача;

- з наявного в матеріалах справи реєстру №1 вбачається, що 15.11.2016 ПАТ "Сбербанк" було передано відповідачу цінне відправлення з оголошеною цінністю 5 155 247, 07 грн для його направлення до Дніпропетровського відділення № 9 ПАТ "Сбербанк", розташованого по вул. Короленка, 15 у м. Дніпрі;

- 16 листопада 2016 року у пасажирському поїзді № 72 за маршрутом "Київ - Запоріжжя" відбулося викрадення чужого майна та банківського металу, у т.ч. переданого позивачем відповідачу для доставки цінного відправлення оголошеною цінністю 5 155 247, 07 грн, що вбачається з пояснень сторін, реєстру на цінності, що направляються через Державну фельд'єгерську службу від 15.11.2016, витягом з кримінального провадження № 10000298 від 07.12.2016, листом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України № 3-6-8540/11 від 09.12.2016;

- відповідно до довідки ПАТ "Сбербанк" від 07.02.2017 № 1280/5/34-2 та акту прийому-передачі від 29.12.2016 у цінному відправленні з оголошеною цінністю 5 155 247, 07 грн згідно з реєстром на цінності, що направляються через Державну фельд'єгерську службу від 15.11.2016, перебували грошові кошти в іноземній валюті, а саме - 200 000 доларів США;

- обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ "Сбербанк" посилається на те, що відповідач згідно з умовами договору несе матеріальну відповідальність за прийняті відправлення в межах оголошеної цінності, та враховуючи викрадення відправлень, має сплатити позивачу збитки у розмірі 5 155 247, 07 грн.

2.7. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з такого:

- неналежне невиконання відповідачем своїх обов'язків за генеральною угодою №23-13/К від 01.06.2013 призвело до втрати цінного відправлення та понесення позивачем збитків на суму 5 150 246, 80 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи реєстром №1 на цінності, що направляються через Державну фельд'єгерську службу від 15.11.2016, довідкою ПАТ "Сбербанк" №1280/5/34-2 від 07.02.2017, описом цінностей в іноземній валюті №15 від 15.11.2016, описом цінностей в банківських металах, що перевозяться, №16 від 15.11.2016, актом прийому-передачі від 29.12.2016 та прибутково-видатковим касовим ордером №93109500 від 15.11.2016 на суму 5 150 246, 80 грн;

- відповідачем не було здійснено в установлений строк доставку прийнятого цінного відправлення позивача та допущено втрату цього майна, обов'язок зі збереження якого прийняв на себе відповідач згідно з умовами генеральної угоди №23-13/К від 01.06.2013;

- доказів відсутності в діях відповідача вини суду не надано.

При цьому суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що посилання відповідача на Закон України "Про поштовий зв'язок" та на Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, є безпідставним з огляду на те, що доставка цінних відправлень не віднесена до поштових послуг у розумінні Постанови Кабінету Міністрів України №1105 від 26.10.2011, яка є спеціальним нормативно-правовим актом в спірних відносинах по відношенню до Постанови Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009. Тоді як платні послуги відповідача з доставки цінних відправлень позивача, як юридичної особи - суб'єкта господарювання, не є послугами спецзв'язку (за критеріями змісту відправлення та статусу відправників/отримувачів в розумінні термінів, встановлених в статті 1 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України"). Посилання відповідача щодо розповсюдження на такі послуги положень про поштовий зв'язок (статей 1, 2 Закону України "Про поштовий зв'язок") визнано помилковими. Господарські суди виходили з того, що в даному випадку між сторонами виникли договірні правовідносини з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі положеннями глави 64 Цивільного кодексу України.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 та рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2017, Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ПАТ "Сбербанк" у задоволенні позовних вимог повністю.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

- судами попередніх інстанцій не враховано, що у діях відповідача відсутня вина як складова господарського правопорушення, оскільки озброєний напад на військовослужбовців ГУ УФЗ Держспецзв?язку, що призвів до втрати цінного відправлення позивача, неможливо було передбачити та неможливо було уникнути;

- судами попередніх інстанцій безпідставно не застосовано до спірних правовідносин норми Закону України "Про поштовий зв'язок", оскільки діяльність фельд'єгерського зв'язку провадиться відповідно до законодавства України і за своєю правовою природою угода, укладена між сторонами, є угодою про надання послуг поштового зв'язку. При цьому згідно з пунктом 32 Правил № 270 у внутрішніх поштових відправленнях забороняється пересилати, зокрема національну та іноземну валюту, а за умовами договору відповідач при отриманні відправлення не знає та не може знати про те, що саме позивач передає;

- судами попередніх інстанцій не застосовано до спірних правовідносин положення Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.02.2007 № 45.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Сбербанк" просило відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. При цьому наведено такі доводи:

- працівники ГУ УФЗ Держспецзв?язку припустилися недбалості при виконанні свого обов'язку по збереженню ввіреного майна, що й призвело до його втрати;

- норми чинного законодавства передбачають, що платні послуги, які надаються відповідачем на договірній основі юридичним особам - суб'єктам господарювання з доставки цінних відправлень, не віднесені до поштових послуг.

3.4. Від ПАТ "Сбербанк" надійшла заява, в якій товариство повідомило про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне і що на теперішній час позивач по справі має повне найменування - Акціонерне товариство "Сбербанк".

3.5. Також Акціонерним товариством "Сбербанк" було подано додаткові пояснення щодо окремих питань, що виникли при розгляді справи, і письмові пояснення.

3.6. Головним управлінням урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України також було двічі подано додаткові пояснення щодо окремих питань, що виникли при розгляді справи.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

4.2. Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

4.3. Частиною 1 статті 906 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.4. За змістом статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

4.5. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника (аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 3-7гс15).

4.6. У статті 1 Закону України "Про поштовий зв'язок" дано визначення поняття "поштовий зв'язок спеціального призначення", згідно з яким це складова частина поштового зв'язку України, призначена для надання послуг поштового зв'язку окремим категоріям користувачів.

Згідно з пунктом 1 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку та регулюють відносини між ними.

Разом з тим відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про поштовий зв'язок" діяльність у сфері надання послуг поштового зв'язку спеціального призначення (фельд'єгерського і спеціального зв'язку) провадиться відповідно до законодавства України.

4.7. Так, у статті 1 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України" дано визначення поняття "урядовий фельд'єгерський зв'язок", під яким розуміється приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) кореспонденції, що містить відомості, які становлять державну таємницю, та/або службову інформацію (далі - кореспонденція), офіційної кореспонденції та дипломатичної пошти Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем'єр-міністра України, державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, закордонних дипломатичних установ України.

4.8. Згідно з Переліком платних послуг, що надаються Головним управлінням та підрозділами урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1105, передбачено такі:

- доставка кореспонденції та/або цінних відправлень з прийманням у приміщенні Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку;

- доставка кореспонденції та/або цінних відправлень співробітником Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку з прийманням у приміщенні замовника за його заявою:

без використання автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку;

з використанням автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку.

4.9. Також у Порядку визначення вартості та надання платних послуг Головним управлінням та підрозділами урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженого наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України 29.09.2016 № 600, закріплено визначення понять:

замовник - державний орган, орган місцевого самоврядування та інші юридичні особи, яким надаються платні послуги із забезпечення урядовим фельд'єгерським зв'язком на договірних засадах;

цінне відправлення - відправлення з оголошеною цінністю, визначеною замовником, яке прийняте для доставки ГУ та підрозділами УФЗ Держспецзв'язку.

У пункті 2 розділу IV Порядку визначення вартості та надання платних послуг Головним управлінням та підрозділами урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України передбачено, що у разі відсутності в обласних центрах України підприємств/установ/організацій/філій замовника, які мають право укладання договорів, ГУУФЗ Держспецзв'язку укладаються генеральні угоди з головним підприємством/установою/організацією замовника.

4.10. Разом з тим судами не досліджувалось положення Постанови Національного Банку України від 20.10.2004 №495 "Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України", у якій врегульовано порядок відображення в бухгалтерському обліку банками України типових операцій з готівкою в національній та іноземній валютах під час здійснення касових операцій з приймання та видачі готівки клієнтам, у тому числі із застосуванням платіжних карток, операцій з інкасації готівки, підкріплення банків готівкою національної валюти, під час передавання готівки між банками, вилучення з обігу сумнівних банкнот (монет) та надсилання їх на дослідження, здійснення валютно-обмінних операцій банку, операцій з пам'ятними монетами та банківськими металами в касах банків (п.1.2 Інструкції).

Не досліджено судами і положення Постанови Національного Банку України від 01.06.2011 № 174 "Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні", зокрема, розділ ІІ, який визначає загальний порядок забезпечення банків готівкою, та пункт 3 цього розділу, яким встановлено порядок передавання готівки банками своїм філіям (відділенням), а також іншим банкам.

4.11. Обґрунтовуючи наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, ПАТ "Сбербанк" посилається на невиконання відповідачем зобов'язання з організації і забезпечення доставки цінних відправлень на підставі укладеної між сторонами генеральної угоди від 01.06.2013 № 23-13/к. Проте суди попередніх інстанцій належно не з'ясували питання правомірності дій позивача щодо передачі для доставки іноземної валюти за допомогою служби спеціального зв'язку з врахуванням положень згаданих підзаконних актів у сфері банківської діяльності.

4.12. З'ясування таких обставин є необхідним для встановлення факту ступеня вини кожної із сторін спору у порушенні умов договору та, як результат, встановлення прямого причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданими позивачу збитками. Проте, розглянувши справу, суди належним чином не дослідили існування факту, який би свідчив, що понесені майнові втрати позивачем зумовлені виключно протиправними діями відповідача і всупереч вжитих ним заходів (що також судами не досліджувалось) були невідворотним результатом порушення саме відповідачем свого зобов'язання за договором.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.3. Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

5.4. З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.5. Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

6. Судові витрати

6.1. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України задовольнити частково

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/360/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді Г.Вронська

І.Ткач