ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 902/1090/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняк В.Я. - головуючий, Жуков С.В., Катеринчук Л.Й.

за участі секретаря судового засідання Співака С.В.

учасники справи:

боржник - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра",

представник боржника - не з'явився,

ініціюючий кредитор - Немирівська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області,

представники кредитора - не з'явився,

арбітражний керуючий (ліквідатор) Томашук Микола Савелійович - особисто,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Роська",

представник відповідача - не з'явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача , ОСОБА_5 - особисто,

розглянувши касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Роська"

на ухвалу господарського суду Вінницької області від 14.02.2018

у складі судді: Лабунської Т.І.,

та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.04.2018

у складі колегії суддів: Саврій В.А. (головуючий), Огороднік К.М., Мамченко Ю.А.

за позовом

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Томашука Миколи Савелійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роська"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

у справі за заявою Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Ухвалою господарського суду Вінницької області від 18.01.2017, за заявою Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Немирівська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, кредитор), порушено провадження у справі №902/1090/16 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра" (далі - СТОВ "Довіра", боржник), визнані вимоги Немирівська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області у сумі 656 812, 24 грн.; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Руденко Ольгу Василівну.

2. Постановою суду від 20.06.2017 боржника - СТОВ "Довіра" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором у справі арбітражного керуючого Томашука М.С.

3. 14.12.2017 до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява СТОВ "Довіра" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Томашука М.С. про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме комплекс будівель та споруд, загальною площею 5125,4кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Ухвалою господарського суду Вінницької області від 14.02.2018 у справі №902/1090/16 (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 27.02.2018) задоволено позов СТОВ "Довіра" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Томашука М.С. до ТОВ "Роська", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння; витребувано майно з чужого незаконного володіння та зобов'язано ТОВ "Роська" повернути СТОВ "Довіра" комплекс будівель та споруд, загальною площею 5125,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роська" в доход Державного бюджету України 5700,00 грн. - судового збору.

5. Під час розгляду справи, судом першої інстанції встановлено:

5.1. 03.06.2014 між ОСОБА_5 (покупець) та СТОВ "Довіра" (продавець) укладено попередній Договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, загальною площею 4858,30кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

5.2. За умовами Договору: сторони зобов'язалися в майбутньому, в строк - до 01.07.2014, укласти і належним чином оформити договір купівлі - продажу комплексу будівель та споруд (далі - Основний договір), на умовах і в порядку, визначених цим договором та діючим законодавством; продавець за цим договором зобов'язався в майбутньому передати у власність покупця комплекс будівель та споруд загальною площею 4858,30 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належний СТОВ "Довіра" на підставі біржового контракту № 407 від 14.09.2006, зареєстрованого 28.09.2006 в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №8177703; ціна за об'єкт визначена у розмірі 380 000,00 грн.; сума передоплати за Основним договором становить 368 575,00 грн.;

у випадку невиконання цього договору або необґрунтованого ухиляння від укладення Основного договору, винна сторона зобов'язана відшкодувати іншій стороні завдані збитки, а саме - повернути передоплату отриману від покупця на підставі п.3 цього договору та штраф у розмірі 50% договірної ціни основного договору.

5.3. У зв'язку з невиконання СТОВ "Довіра" умов попереднього договору, ОСОБА_5 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом про відшкодування йому 368 575,00 грн. шкоди, спричиненої невиконанням попереднього договору та 3 685,75 грн. - судового збору (ухвала Тетіївського районного суду Київської області від 09.03.2016 у справі №380/151/16-ц (провадження по справі №2/380/87/16)).

5.4. За результатом розгляду позовних вимог, Тетіївським районним судом Київської області затверджено мирову угоду від 04.03.2015 між СТОВ "Довіра" та ОСОБА_5, за умовами якої, зокрема, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 368 575,00 грн. СТОВ "Довіра" передає у власність ОСОБА_5 нерухоме майно, що складається з комплексу будівель та споруд, загальною площею 5125,4 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, та належить СТОВ "Довіра" на підставі рішення Третейського суду від 20.09.2006р. у справі №2-166/06, загальною вартістю 384 130,00 грн.; сторони мирової угоди визнали 01.07.2014 - датою фактичного набуття ОСОБА_5 у власність нерухомого майна визначеного п.3 вказаної мирової угоди; дана мирова угода після визнання судом, разом з ухвалою суду є підставою для реєстрації в державному реєстрі права власності комплексу будівель та споруд, загальною площею 5125,4 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, інше.

5.5. ОСОБА_5, на підставі акту прийому-передачі та оцінки майна від 30.03.2016, передав до статутного капіталу ТОВ "Роська" комплекс будівель та споруд, загальною площею 4858,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

5.6. 01.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г. проведено державну реєстрацію комплексу будівель та споруд, загальною площею 5125,4 кв. м., що знаходиться за адресую: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта, нерухомого майна: 31, номер запису про права власності 14061944) за ТОВ "Роська".

Підставою виникнення права власності на вказане вище нерухоме майно є акт прийому-передачі та оцінки майна від 30.03.2016. Підставою внесення запису до Державного реєстру прав є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29143546 від 07.04.2016.

5.7. Співзасновником ТОВ "Роська", із розміром внеску до статутного капіталу товариства 50% в розмірі 618 575,00 грн. є ОСОБА_5, який і є одним із кінцевих бенефеціарних власників товариства.

5.8. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.11.2017 у справі №380/151/16-ц (провадження №22-ц/780/4693/17) апеляційну скаргу арбітражного керуючого (ліквідатора) Томашука М.С. задоволено частково, ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 09.03.2016р. у справі №380/151/16-ц скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

6. Апеляційним судом Київської області встановлено незаконність вибуття із власності банкрута СТОВ "Довіра" комплексу будівель та споруд, загальною площею 4858,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_5

7. За висновком суду першої інстанції, оскільки ухвалу Тетіївського районного суду від 09.03.2016 про затвердження мирової угоди, на підставі якої ОСОБА_5 набув право власності на спірне майно, скасовано, то ТОВ "Роська" володіє спірним майном без належних правових підстав поза волею належного власника СТОВ "Довіра".

8. Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 03.06.2014, укладений між ОСОБА_5 та СТОВ "Довіра" суд вважає нікчемним, в силу приписів ч.1 ст. 220 ЦК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

9. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 апеляційну скаргу ТОВ "Роська" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 14.02.2018 у справі №902/1090/16 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

10. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками та доводами місцевого господарського суду, а також, визнав правомірними дії суду першої інстанції по відстроченню сплати судового збору та, в подальшому, стягненні несплаченої суми судового збору з відповідача у винесеній ухвалі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Вінницької області від 14.02.2018 та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.04.2018, ТОВ "Роська" звернулося з касаційною скаргою про скасування оскаржених судових актів, з вимогою прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову СТОВ "Довіра" про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити повністю.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

12. Верховний Суд, у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняк В.Я. - головуючий, Жуков С.В., Катеринчук Л.Й. (визначеній за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, Протокол від 12.06.2018), ухвалою від 23.06.2018 прийняв справу № 902/1090/16 господарського суду Вінницької області до провадження; відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Роська" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 14.02.2018 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 902/1090/16; розгляд касаційної скарги призначено на 21.08.2018.

13. 26.07.2018 до Суду від арбітражного керуючого Томашука М.С. надійшов Відзив на касаційну скаргу ТОВ "Роська", з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

14. Третя особа, ОСОБА_5, в судовому засіданні, повністю підтримав вимоги та доводи касаційної скарги ТОВ "Роська". Просив Суд задовольнити її в повному обсязі.

15. Арбітражний керуючий Томашук М.С., в засіданні суду, проти вимог та доводів скаржника заперечив, з підстав наведених у Відзиві на касаційну скаргу. Просив Суд ухвалу господарського суду Вінницької області від 14.02.2018 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 902/1090/16 залишити без змін.

15. Інші учасники провадження у справі, зокрема й скаржник (ТОВ "Роська"), у судове засідання повноважених представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов'язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з'явились.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ТОВ "Роська")

17. В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій приписів ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 387 ЦК України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", невірне застосування ст. 216 ЦК України, а також на те, що судами попередніх інстанцій не в повній мірі вивчено всі докази та не з'ясовані в повному обсязі обставини справи, які, на переконання скаржника, вказують на добровільність передачі спірного майна та підтверджують добросовісність його набуття ТОВ "Роська".

Доводи ліквідатора (арбітражний керуючий Томашук М.С.)

18. Арбітражний керуючий доводив:

- дії з повернення майна у власність банкрута ініційовані ним у виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та повноважень ліквідатора, передбачених приписами ст. 41 цього Закону;

- попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.06.2014 укладено у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, що вказує на його нікчемність, з огляду на приписи ст. 220 ЦК України;

- на момент укладення попереднього договору купівлі-продажу, на спірне майно знаходилось під арештом та забороною відчуження, на підставі постанови державного виконавця ВДВС Немирівського РУЮ Білієнко О.В. від 15.04.2014 № 47233078;

- спірне майно вибуло з володіння СТОВ "Довіра" на підставі незаконного судового акту, ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 09.03.2016р. у справі №380/151/16-ц, яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.11.2017 у справі №380/151/16-ц (провадження №22-ц/780/4693/17).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

19. Відповідно до ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

А.2. Щодо суті касаційної скарги

Предметом судового розгляду є вимога ліквідатора СТОВ "Довіра" арбітражного керуючого Томашука М.С. про витребування у ТОВ "Роська" з чужого незаконного володіння належного боржнику майна (згідно з переліком), яке було незаконно (на думку ліквідатора) відчужене за Мировою угодою.

Відповідно до ст.ст. 12, 15, 16, 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Як наслідок цього, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 328 вказаного Кодексу, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст.ст. 319, 321, 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

За приписами ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо, відповідно до статті 388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Виходячи з аналізу статей 387, 388 Цивільного кодексу України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб'єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Вимогами процесуального права визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Метою апеляційного суду є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно.

Користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, судом апеляційної інстанції, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, мали бути досліджені документи у підтвердження заявлених ліквідатором позовних вимог, подані учасниками судового процесу, та всім доказам надано належну правову оцінку, а відхилення нових доказів мало здійснюватися з дослідженням підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції з наведенням відповідного мотивування.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд, погодившись з доводами та висновками суду першої інстанції, не повною мірою здійснив повторний розгляду справи, обмежившись при апеляційному розгляді вивченням лише тому матеріалів оскарження, не дивлячись на те, що ухвала місцевого господарського суду містить посилання на документи, які знаходяться саме в матеріалах справи, на підставі яких й було прийнято оскаржене судове рішення.

Тобто, суд не перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції по суті вимог та в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не дослідив чи мали місце обставини, на які посилаються сторони у справі та заявник апеляційної скарги та які були встановлені судом першої інстанції, та якими доказами вони підтверджуються, чи є такі докази належними та допустимими, не надав оцінки поясненням сторін у справі та заявника апеляційної скарги по суті позовних вимог.

Крім того, апеляційний господарський суд не перевірив на не надав належної правової оцінки доводам та доказам апеляційної скарги, наданих у спростування висновків місцевого господарського суду щодо відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_5 Відтак, не надав відповідної правової оцінки висновкам господарського суду Вінницької області (арк. ухвали 7) про проведення реєстрації права власності за ТОВ "Роська" без правових підстав, всупереч вимогам ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 09.03.2016, вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Поміж іншим, слід зауважити, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову ліквідатора СТОВ "Довіра" арбітражного керуючого Томашука М.С., зокрема, ґрунтуються на ухвалі Апеляційного суду Київської області від 15.11.2017 у справі №380/151/16-ц (провадження №22-ц/780/4693/17), якою ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 09.03.2016 у справі №380/151/16-ц (про затвердження Мирової угоди) скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

При цьому, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог ліквідатора СТОВ "Довіра" арбітражного керуючого Томашука М.С. про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння, на підставі ст. 388 ЦК України, враховуючи скасування судового рішення про затвердження Мирової угоди у справі №380/151/16-ц, суди попередніх інстанцій не врахували правову позицію Верховного Суду України від 07.11.2012 щодо наявності/відсутності волі власника на відчуження майна за умовами Мирової угоди.

Крім того, судом першої інстанції, враховуючи приписи ст.ст. 215, 216, 220, 535, 657 ЦК України, зроблено висновок про нікчемність попереднього договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 03.06.2014.

З цього приводу, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що у справі №380/151/16-ц предметом позову визначено відшкодування шкоди у розмірі 368 575, 00 грн. на користь ОСОБА_5, з підстав невиконання СТОВ "Довіра" саме попереднього договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна від 03.06.2014, відтак, в межах саме цього позову судам належало б дати правову оцінку вказаного договору.

Проте, ні судом першої, ні апеляційної інстанції не було досліджено та встановлено результати розгляду наведеної справи, враховуючи предмет спору та можливий вплив на вирішення даної справи по суті.

Також, слід вказати на те, що суд апеляційної інстанції, під час прийняття оскарженої постанови (в частині застосування судом першої інстанції ст. 8 Закону України "Про судовий збір"), не врахував судової практики Верховного Суду (постанова від 12.02.2018 у справі № 916/2397/17) на яку, зокрема, посилалось ТОВ "Роська" в апеляційній скарзі, та не навів належного мотивування неприйняття такої правової позиції з питання відстрочення сплати судового збору ліквідатором суб'єкта господарювання, які знаходиться в процедурі банкрутства.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Як свідчить зміст прийнятої апеляційним господарським судом постанови, апеляційним господарським судом, в порушення вимог ст. ст. 269, 270 ГПК України, не було здійснено повторного розгляду справи, з встановленням усіх обставин справи та наданням цим обставинам відповідної оцінки, як це передбачено ст. 86 ГПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017), суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р. (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003р. (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006р. (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України (у вказаній редакції), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання(заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Роська" та скасування постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 повністю, з направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду в іншому складі суддів.

Під час нового розгляду, господарському апеляційному суду належить врахувати вище викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне і обґрунтоване рішення.

В. Судові витрати

У зв'язку зі скасуванням постанови апеляційного господарського суду і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роська" задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 у справі № 902/1090/16 скасувати, справу № 902/1090/16 направити на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді С.В. Жуков

Л.Й. Катеринчук