ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.2018 Справа № 920/164/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Сопяненко О.Ю., при секретарі судового засідання Середі І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/164/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю СПРІД, м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю УНІВЕРБУР, м. Суми

про розірвання договору та стягнення збитків

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1 (довіреніть № 71 від 03.05.2018);

встановив:

Відповідно до вимог позовної заяви вбачається, що позивач просить суд розірвати договір постачання № 15, укладений 11.08.2014 між ТОВ СПРІД та ТОВ УНІВЕРБУР, за ініціативою ТОВ СПРІД на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України; стягнути з відповідача на користь позивача 60 331 грн. 23 коп. (несплачена ціна за продукцію, інфляційні, втрачена вигода, витрати на спонукання відповідача виконати договір), а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Ухвалою господарського суду від 02.04.2018 відкрито проваження у даній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Відповідач подав суду відзив на позов № 60 від 20.04.2018, відповідно до якого проти позову заперечує.

Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог № 2404/2 від 24.04.2018, відповідно до якої просить суд розірвати договір постачання № 15 від 11.08.2014 та стягнути з відповідача 62 263,79 грн. (несплачена ціна за продукцію, інфляційні, втрачена вигода, витрати на спонукання відповідача виконати договір).

Відповідач подав суду доповнення до відзиву на позов від 08.05.2018, відповідно до якого просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову та застосувати позовну давність.

Ухвалою господарського суду від 10.05.2018 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

Позивач подав суду відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2018 розгляд справи по суті було призначено на 14.08.2018.

В судове засідання представник позивача не прибув, проте, направив заяву № 0807-1 від 07.08.2018 про уточнення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та надав суду заяву з доказами направлення копії відзиву та доповнення до відзиву на адресу позивача.

Також, в судовому засіданні було досліджено матеріали справи № 920/926/17 за позовом ТОВ «СПРІД» до ТОВ «Універбуд» про стягнення заборгованості за договором постачання № 15 від 11.08.2014.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази на підтвердження вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Щодо заяви № 0807-1 від 07.08.2018 позивача про уточнення розміру позовних вимог.

Суд не приймає до уваги вказану заяву виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Враховуючи той факт, що позивач подав заяву про уточнення розміру позовних вимог на стадії розгляду справи по суті, а не в підготовчому провадженні, суд не має правових підстав для прийняття вказаної заяви до розгляду та врахування зазначених в ній уточнень.

Матеріали справи свідчать, що 11.08.2014 між ТОВ «Спрід» та ТОВ «Універбуд» укладено Договір № 15 на поставку продукції, відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобовязався поставити, а покупець (відповідач) зобовязався прийняти та оплатити на умовах викладених в Договорі, продукцію, зазначену в специфікації, яка є невідємною частиною договору, а саме: сито гумове та підситник з ел. кріпленням, на загальну суму 50 462,59 грн. (специфікація № 1 до Договору № 15 від 11.08.2014).

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2014 відповідно до платіжного доручення № 1539 відповідачем сплачено 25 213,30 грн. передоплати.

Позивач виготовив продукцію замовлену відповідачем та 20.08.2014 направив її відповідачу.

04.09.2014 на адресу позивача відповідачем була направлена претензія щодо якості поставленої продукції.

В свою чергу, відповідач направив відповідь на претензію № 117 від 04.11.2017, відповідно до якої вбачається, що спеціалісти позивача здійснили огляд подставленої продукції та зазначили, що в продукції недоліки відсутні, а наявне порушення технологічного процесу її використання. Також, у відповіді позивач вказав на наявність заборгованості щодо оплати поставленої продукції та прохання її погасити.

Відповідач вказує, що повна оплата поставленої продукції проведена не була, у звязку з тим, що після проведеного ремонту поставленої продукції, вона не виконулава належних функцій.

Позивач направляв відповідачу претензії, однак, відповідач в добровільному порядку зобовязань за Договором не виконав, у зв'язку з чим, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за Договором, проте, рішенням господарського суду Сумської області від 07.11.2017 №920/926/17, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.01.2018, в задоволенні позову про стягнення боргу за Договором № 15 було відмовлено у звязку зі спливом строку позовної давності.

09.02.2018 позивач направив відповідачу повідомлення - вимогу про розірвання договору № 15 від 11.08.2014 на підставі ч. 2 п. 11.3 Договору, яким передбачено випадки одностороннього розірвання договору, зокрема, у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязань. Позивач у повідомленні-вимозі вимагав повернення поставленої продукції або компенсування її вартості протягом 10 робочих днів після одержання повідомлення.

Враховуючи, що вимоги позивача виконані не були, позивач у даному позові просить суд розірвати договір постачання № 15 від 11.08.2014 на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, якою передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; просить суд стягнути з відповідача 62 263,79 грн. понесених збитків, з яких: 25 231,29 грн. несплачена ціна за продукцію, 27 652,10 грн. інфляційних за період з 01.09.2014 по 01.04.2018, 4 743,70 грн. 3% річних, 3 853,22 грн. витрат на спонукання відповідача виконати умови договору.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до п. 11.1 Договору вказаний договір діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків - до повного виконання грошових зобовязань по Договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п. 11.3 Договору договір може бути розірвано в односторонньому порядку, зокрема, за бажанням однієї сторони (в цьому випадку сторона ініціатор зобовязаний письмово повідомити другу сторону про розірвання договору, але не менше ніж за місяць до відповідної дати розірвання договору).

Матеріали справи свідчать, що 09.02.2018 року позивачем направлено відповідачу повідомлення-вимогу, яке отримано відповідачем 20.02.2018, згідно повідомлення про вручення.

З тексту повідомлення-вимоги вбачається, що ТОВ «СПРІД» зазначає, що як наслідок розірвання діючого договору між сторонами, вимагає у відповідача, по одержанню даного повідомлення, направити впродовж 10 робочих днів за власний рахунок на адресу позивача, визначену договором продукцію, а саме: п. 1 специфікації № 1.

З викладеного повідомлення вбачається, що позивач вважає договір розірваним, зокрема, з моменту отримання повідомлення-вимоги відповідачем - 20.02.2018.

Таким чином, позивачем порушено умови Договору, передбачені п. 11.3 щодо порядку розірвання договору, зокрема, 20.02.2018 відповідачем отримано повідомлення вимогу, а позов до господарського суду про розірвання договору позивачем подано 06.03.2018, тобто менше ніж через місяць після направлення повідомлення вимоги.

Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Проте, вказаний договір не був розірваний, ні у порядку передбаченому договором, ні у порядку, передбаченосу ст.653 ЦК України, ні в судовому порядку, відтак, право на нарахування та стягнення збитків у позивача не настало, оскільки стягнення збитків можиле лише після розірвання договору.

Як вбачається з поданого розрахунку, позивачем нараховано збитки, інфляційні, втрачена вигода за первод з 01.09.2014 по 24.04.2018.

Проте, як зазначалося вище, рішенням господарського суду Сумської області від 07.11.2017 №920/926/17, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.01.2018, в задоволенні позову про стягнення боргу за Договором № 15 було відмовлено у звязку зі спливом строку позовної давності. Зокрема, предметом розгляду у даній справі бути і 3% річних та інфляційні.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленум Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів № 10 від 29.05.2013 (далі - постанова Пленуму ВГСУ № 10), за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовуються вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Виходячи з викладеного, суд дійшо висновку, що в даному випадку, позовна давність застосована бути не може, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеною, керуючись ст.ст. 129. 232. 237. 238. 240. 241. 247- 252 Господарського процесуального кодекс) України, суд. -

вирішив:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.08.2018 року.

Суддя О.Ю. Сопяненко