ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2018 р. Справа № 921/738/17-г/5

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Матущака О.І.

суддів Мирутенка О.Л.

Якімець Г.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Старчик А.А. - адвокат;

від відповідача: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ №14/4-709 від 07.05.2018

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2018, повне рішення 16.04.2018 (суддя І.М.Гирила)

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", м. Тернопіль

про стягнення 1 200 580, 94 грн.

В С Т А Н О В И В:

Суть спору.

До Господарського суду Тернопільської області звернулося ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовом до ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» про стягнення 1 200 580 грн 94 коп., з яких: 1 075 982 грн 59 коп. пені, 55 923 грн 01 коп. 3 % річних та 68 675, 34 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №13-341-Б від 04.01.2013 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений у період з січня місяця 2013 року по червень місяць 2015 року (включно) природний газ, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 04.04.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 132 762 грн. 66 коп. пені; 55 923 грн. 01 коп. 3% річних; 68 455 грн. 99 коп. інфляційних нарахувань; 5 848 грн. 56 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору. В задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 943 219, 93 грн відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого у період з січня місяця 2013 р. по червень 2015 р. (включно) природного газу виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами договору терміну розрахунків.

Рішення суду в частині відмови у стягненні пені у сумі 943 219, 93 грн обґрунтоване тим, що додатковою угодою №2 від 31.12.2013 сторони узгодили, що нарахування пені здійснюватиметься лише у випадку, коли після закінчення строку дії договору покупець не здійснить повної оплати поставленого газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, тобто змінили підставу для її нарахування - наявність заборгованості станом на дату закінчення строку дії договору в частині поставки газу, а також визначили суму, на яку нараховуватиметься пеня - сума боргу станом на дату закінчення строку дії договору в частині поставки газу.

Рішення суду в частині зменшення пені на 50% мотивоване доведеністю заінтересованою особою - відповідачем винятковості випадку.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 943 219, 93 грн. В своїй апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що суд першої інстанції неправильно тлумачить п. 7.2 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2013. Позивач вважає, що зміна редакції п.7.2 договору щодо відкладання зобов'язання покупця сплатити пеню у залежності від того чи буде здійснена ним повна оплата фактично отриманого за договором природного газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, є відкладальною обставиною. А тому, враховуючи те, що відповідач не здійснив оплату до 20.07.2015, позивач має право нараховувати пеню за кожен день прострочення платежу після кожного місяця поставки природного газу.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення №792.

В судовому засіданні представником позивача викладено доводи по суті апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 04.01.2013 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець), з однієї сторони, та ПАТ (зміна найменування - ПрАТ) по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» (покупець), з іншої сторони, укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-341-Б.

Відповідно до п.п. 1.1 р.1, п.1.2 р.1, 2.1 р. 2, 3.3-3.4 р. 3 вказаного договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ, на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу.

Продавець передає покупцеві у 2013 р. газ в обсязі до 6 546,000 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписанні акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктами 11 р. 11, 9. 2 р. 9, 10.2 р. 10 встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю 3 (три) роки.

Усі зміни і доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін.

Як підтверджується матеріалами справи, з метою узгодження обсягів переданого газу, його вартості, строку дії договору та інших умов, між сторонами було укладено відповідні додаткові угоди, а саме: №1 від 10.07.2013, №2 від 31.12.2013, № 3 від 28.04.2014, №4 від 15.05.2014, №5 від 05.09.2014, №6 від 10.11.2014, №7 від 08.12.2014, №8 від 22.12.2014, №9 від 05.02.2015, №10 від 10.03.2015, №11 від 23.03.2015, №12 від 03.04.2015, №13 від 12.05.2015, №14 від 03.06.2015 та №15 від 19.06.2015.

Зокрема, додатковою угодою №11 від 23.03.2015 встановлено обсяги поставки газу з 01 січня 2013 по 31 січня 2015 в обсязі до 16 402, 188 тис. куб. м, у 2013 році - 6 473,660 тис. куб. м, у 2014 році - 5 079, 986 тис. куб. м, у 2015 році - 4 848, 542 тис. куб. м.

Додатковою угодою №15 від 19.06.2015 до договору купівлі-продажу природного газу №13-341-Б від 04.01.2013 сторони погодили «вважати договір №13-341-Б від 04.01.2013 таким, що припинив дію в частині поставки природного газу з 1 липня 2015 року», а також виклали ст. 11 «строк дії договору» договору у іншій редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення».

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, на виконання умов договору позивач за період з січня місяця 2013 року по червень місяць 2015 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 14 141, 183 тис. куб. м на загальну суму 70 958 042, 35 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу. Зокрема:

- газ, спожитий у січні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.01.2013 на суму 4 703 004, 62 грн;

- газ, спожитий у лютому 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 28.02.2013 на суму 4 674 392, 23 грн;

- газ, спожитий у березні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.03.2013 на суму 4 346 215, 12 грн;

- газ, спожитий у квітні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.04.2013 на суму 2 898 693, 67 грн;

- газ, спожитий у травні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.05.2013 на суму 225 345, 17 грн;

- газ, спожитий у червні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2013 на суму 204 615, 41 грн;

- газ, спожитий у липні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.07.2013 на суму 148 972, 21 грн;

- газ, спожитий у серпні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.08.2013 на суму 110 838, 82 грн;

- газ, спожитий у вересні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.09.2013 на суму 270 046, 90 грн;

- газ, спожитий у жовтні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.10.2013 на суму 1 957 492, 38 грн;

- газ, спожитий у листопаді місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2013 на суму 2 933 291, 50 грн;

- газ, спожитий у грудні місяці 2013 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.12.2013 на суму 4 640 938, 92 грн;

- газ, спожитий у січні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.01.2014 на суму 2 532 181, 82 грн;

- газ, спожитий у лютому місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 28.02.2014 на суму 3 209 827, 39 грн;

- газ, спожитий у березні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.03.2014 на суму 2 234 605, 88 грн;

- газ, спожитий у квітні місяці 2014 року, оформлений актами приймання-передачі від 30.04.2014 на суму 1 366 856, 28 грн;

- газ, спожитий у травні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.05.2014 на суму 320 309, 88 грн;

- газ, спожитий у червні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2014 на суму 289 329, 89 грн;

- газ, спожитий у липні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.07.2014 на суму 156 328, 50 грн;

- газ, спожитий у серпні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.08.2014 на суму 137 797, 19 грн;

- газ, спожитий у вересні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.09.2014 на суму 234 624, 61 грн;

- газ, спожитий у жовтні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.10.2014 на суму 1 281 489, 62 грн;

- газ, спожитий у листопаді місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2014 на суму 4 276 215, 36 грн;

- газ, спожитий у грудні місяці 2014 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.12.2014 на суму 6 824 525, 28 грн;

- газ, спожитий у січні місяці 2015 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.01.2015 на суму 5 278 607, 28 грн;

- газ, спожитий у лютому місяці 2015 року, оформлений актом приймання-передачі від 28.02.2015 на суму 5 417 115, 84 грн;

- газ, спожитий у березні місяці 2015 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.03.2015 на суму 6 646 879, 56 грн;

- газ, спожитий у квітні місяці 2015 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.04.2015 на суму 2 833 807, 68 грн;

- газ, спожитий у травні місяці 2015 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.05.2015 на суму 471 401, 82 грн;

- газ, спожитий у червні місяці 2015 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2015 на суму 332 291, 52 грн.

Необхідно зазначити, що відповідно до п. 6.1 р. 6, 6.2 р. 6, 6.5 р. 6 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ, та зараховується, як оплата за газ. За наявності заборгованості покупець перераховує кошти із поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується сторонами як погашення заборгованості покупця перед продавцем за минулі періоди за договором, а у випадку відсутності простроченої заборгованості за договором сума, яка була сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць.

В подальшому додатковою угодою №2 від 31.12.2013 до договору сторони змінили, зокрема, редакцію п. 6.1 р. 6 договору та передбачили, що: «Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу».

Додатковою угодою №3 від 28.04.2014 до договору сторони знову змінили редакцію п. 6.1 р. 6 договору та передбачили, що: «Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць».

Суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Пунктом 7.2 р. 7 договору, з урахуванням змін, внесених п. 5 додаткової угоди № 2 від 31.12.2013, передбачено, що у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (Розділ ХІ договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1. договору).

За умовами Розділу ХІ договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 15 від 19.06.2015, «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення». Крім цього, п. 1 даною додаткової угоди сторони погодили, що договір №13-341-Б від 04.01.2013 припинив свою дію в частині поставки природного газу з 01 липня 2015 року.

Крім того, п. 8 додаткової угоди № 2 від 31.12.2013 сторони погодили, що остання набуває чинності з дати її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 01 січня 2013 року.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого у період з січня місяця 2013 р. по червень 2015 р. (включно) природного газу виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами договору терміну розрахунків.

Так, вартість газу отриманого у січні місяці 2013 року відповідачем в повному обсязі оплачено 28.02.2013, вартість газу отриманого у лютому місяці 2013 року - 29.03.2013, вартість газу отриманого у березні місяці 2013 року - 30.04.2013, вартість газу отриманого у квітні місяці 2013 року - 21.10.2013, вартість газу отриманого у травні місяці 2013 року - 29.10.2013, вартість газу отриманого у червні місяці 2013 року - 30.10.2013, вартість газу отриманого протягом липня-вересня місяці 2013 року - 01.11.2013, вартість газу отриманого у жовтні місяці 2013 року - 02.12.2013, вартість газу отриманого у листопаді місяці 2013 року - 27.12.2013, вартість газу отриманого у грудні місяці 2013 року - 27.02.2014, вартість газу отриманого у січні місяці 2014 року - 28.02.2014, вартість газу отриманого у лютому місяці 2014 року - 26.03.2014, вартість газу отриманого у березні місяці 2014 року - 22.04.2014, вартість газу отриманого у червні місяці 2014 року - 22.07.2014, вартість газу отриманого у вересні місяці 2014 року - 21.10.2014, вартість газу отриманого у грудні місяці 2014 року - 02.02.2015, вартість газу отриманого у січні місяці 2015 року - 10.03.2015, вартість газу отриманого у лютому місяці 2015 року - 09.04.2015, вартість газу отриманого у березні місяці 2015 року - 31.07.2015, вартість газу отриманого протягом квітня-червня місяці 2015 року - 01.10.2015.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу, позивачем на підставі п.7.2 договору за період з 20.01.2015 по 30.09.2015 нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 1 075 982, 59 грн, з яких: 10 291,70 грн - за зобов'язаннями грудня місяця 2014 року за період з 20.01.2015 по 01.02.2015; 42 505, 56 грн - за зобов'язаннями січня місяця 2015 року за період з 20.02.2015 по 09.03.2015; 67 713, 79 грн - за зобов'язаннями лютого 2015 року за період з 20.03.2015 по 08.04.2015; 401 231, 90 грн - за зобов'язаннями березня місяця 2015 року за період з 21.04.2015 по 30.07.2015; 441 260,78 грн - за зобов'язаннями квітня місяця 2015 року за період з 20.05.2015 по 30.09.2015; 76 199,20 грн - за зобов'язаннями травня місяця 2015 року за період з 20.06.2015 по 30.09.2015 та 36 779, 66 грн - за зобов'язаннями червня місяця 2015 року за період з 21.07.2015 по 30.09.2015.

Окрім цього. позивач просив суду стягнути з відповідача 68 675, 34 грн інфляційних нарахувань та 55 923, 01 грн 3% річних.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності відповідача за порушення умов договору щодо оплати за отриманий природній газ у визначений строк.

Оцінка суду.

Згідно ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, суд розглядає апеляційну скаргу лише в межах доводів апелянта щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 943 219, 93 грн пені.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.ст.655, 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначено вище, сторони узгодили між собою, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць (згідно додаткової угоди №3 від 28.04.2014 до договору)

Згідно ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Необхідно зазначити, що відповідно до приписів ч.1 ст. 626, ч.1 ст.628, ст.629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, право на нарахування сторони узгодили в пункті 7.2. договору (з урахуванням змін, внесених п. 5 додаткової угоди № 2 від 31.12.2013), яким передбачили, що у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (Розділ ХІ договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З правового аналізу вказаних умов договору випливає, що право на стягнення пені у продавця виникає за умови, що покупцем не здійснено повну оплату фактично отриманого за договором природного газу до 20 числа місяця (включно), наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ XI договору).

При цьому нарахування пені здійснюється на заборгованість, що існувала станом на дату закінчення дії договору і відповідно нараховується починаючи з 21 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору і припиняється або в день погашення боргу або відповідно до приписів п.6 ст. 232 ГК України через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане (вказаної позиції дотримується Верховний Суд у справі №907/529/16 від 28.03.2018).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що твердження апелянта про те, що пеня в силу умов пункту 6.1 договору повинна нараховуватись з 20-числа кожного місяця прострочення, є безпідставними та такими, що суперечать вищезазначеним умовам договору.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду, що правомірним є нарахування пені на суму заборгованості, що існувала станом на 20.07.2015, а саме: 1 246 740,73 грн - заборгованість за зобов'язаннями по оплаті вартості природного газу, отриманого у березні місяці 2015 року; 2 833 807,68 грн - заборгованість за зобов'язаннями по оплаті вартості природного газу, отриманого в квітні місяці 2015 року; 471 401,82 грн - заборгованість за зобов'язаннями по оплаті вартості природного газу, отриманого в травні місяці 2015 року та 332 291,52 грн - заборгованість за зобов'язаннями по оплаті вартості природного газу, отриманого в червні 2015 року, з врахуванням часткового погашення в подальшому відповідачем боргу. При цьому підстави для нарахування пені за весь час існування договірних відносин між сторонами відсутні, оскільки, викладаючи п. 7.2. у новій редакції, сторони не погодили можливість такого нарахування.

А отже, здійснивши перерахунок пені, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що обґрунтовано заявленою є пеня у сумі 265 525, 32 грн. Одночасно пеня в сумі 810 457, 27 грн нарахована та заявлена позивачем до стягнення безпідставно, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Щодо покликань апелянта на безпідставне зменшення пені на 50%, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому обов'язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Розглядаючи доводи апелянта в частині зменшення пені на 50% судом першої інстанції, колегія суддів враховує аргументи відповідача, викладені у відзиві, поданому суду першої інстанції щодо зменшення пені до 10% від заявленої, а саме:

- відповідно до умов договору №13-341-Б від 04.01.2013 ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» (зміна найменування - ПрАТ) отримувало природний газ від позивача виключно для подальшої реалізації установам та організаціям, що фінансуються із державного та місцевих бюджетів, а не для власних потреб;

- розрахунки за поставлений позивачем на підставі договору №13-341-Б від 04.01.2013 природний газ проводились відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач був позбавлений можливості вплинути на встановлений законодавством порядок розрахунків;

- повний розрахунок за договором купівлі-продажу №13-341-Б від 04.01.2013 проведено відповідачем до порушення провадження у даній справі, а термін прострочення виконання зобов'язань по оплаті вартості отриманого ПАТ «Тернопільміськгаз» згідно договору № 13-341-Б від 04.01.2013 природного газу не є значним (повний розрахунок, зокрема, за зобов'язаннями червня 2015 року, проведено 01.10.2015);

- з 01.07.2015 товариство не здійснює діяльність з постачання природного газу; єдиною статтею доходу відповідача станом на день розгляду спору в суді є розподіл (транспортування) природного газу;

- наявні в матеріалах справи копії балансів (звітів про фінансові результати) за період з 01.10.2015 по 01.01.2018 свідчать про те, що відповідач є збитковим підприємством;

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.

За таких обставин та враховуючи те, що зменшення розміру неустойки є правом суду, а обставини застосування даних норм є суб'єктивними і оціночними, а також те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, дотримуючись принципу балансу інтересів сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість зменшення пені на 50% та стягнення з відповідача 132 762 грн 66 коп. пені за неналежне виконання зобов'язання.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого господарського суду, а тому оспорюване рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (позивачем).

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2018 у справі № 921/738/17-7/5 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Львівський апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.09.2018

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

Г.Г. Якімець