РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Справа № 918/158/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник Троянчук Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 05.06.2018р. на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 21.05.18р. суддею Політикою Н.А. о 10:10год у м.Рівне, повний текст складено 21.05.18р. у справі № 918/158/18

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

до відповідача Приватного підприємства "Пластранс"

про стягнення в сумі 57 865,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Пластранс" коштів в сумі 57865,00грн., з яких 49 865грн. збитки за договором відповідального зберігання від 23.05.2008р. та 8 000грн. витрати по сплаті робіт по оцінці розміру збитків. Позовні вимоги обґрунтовані договором відповідального зберігання від 23.05.2008р., укладеним між Фондом та ПП "Пластранс". Внаслідок пожежі 20.05.2012р. було пошкоджено державне майно та завдано Державі в особі Фонду збитків на загальну суму 49 865грн., а також враховуючи те, що останнім було додатково сплачено 8000,00грн. вартості робіт по оцінці розміру збитків, Фонд, відповідно до пункту 4.2. договору просить стягнути завдані збитки з ПП "Пластранс".

Рішенням господарського суду Рівненської області від 21.05.2018р. у справі №918/158/18 відмовлено у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області до Приватного підприємства "Пластранс" про стягнення 57865,00грн. збитків.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи матеріали справи та норми ЦК України щодо завдання збитків та права на їх відшкодування, наявні усі елементи складу вчиненого ПП "Пластранс" правопорушення, що свідчить про законність та обґрунтованість вимог Фонду про стягнення відповідача 57865,00грн., з яких 49865,00грн. - збитки за договором відповідального зберігання від 23.05.2008 року та 8000грн.00коп. - витрати по сплаті робіт по оцінці розміру збитків. Разом з тим, судом враховано заяву відповідача про застосування строків позовної давності щодо заявлених позовних вимог. Так, підставою позовних вимог є завдання збитків майну позивача внаслідок пожежі, що трапилась 20.05.2012р. доказом чого є акт про пожежу від 20.05.2012р. та постанова про відмову в порушенні кримінальної справи № 14 від 25.05.2012р. судом встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права ще 24.07.2014р. Враховуючи норми ЦК України щодо перебігу позовної давності, для даних вимог про стягнення збитків останній розпочався 25.07.2014р. Саме після проведення Фондом перевірки об'єктів державної власності згідно акту б/н від 24.07.2014р. у позивача виникло право пред'явлення вимоги до відповідача про виконання зобов'язання. Таким чином, позивачем 20.03.2018р. подано позовну заяву про стягнення заборгованості, що виникла 24.07.2014р., після спливу позовної давності, адже трирічний строк позовної давності у даному спорі сплив 25.07.2017р. Позивачем також не надано суду доказів існування підстав для визнання причин пропуску позовної давності поважними. Судом встановлено, що право та охоронюваний інтерес позивача порушено, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі. В силу статті 261 ЦК України суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення збитків за договором відповідального зберігання від 23.05.2008р. та витрати по сплаті робіт по оцінці розміру збитків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 21.05.2018р. у справі №918/158/18 та ухвалити нове, яким позов задоволити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням частин 1-3, 5 статті 236 ГПК України щодо прийняття законного та обґрунтованого рішення. Так, між Регіональним відділенням ФДМУ по Рівненській області та ПП "Пластранс" було укладено договір відповідального зберігання від 23.05.2008р. а саме: сауни і обладнання (57 од.), що розташоване за адресою: м. Корець, вул. Київська. 107Б та знаходиться на балансі ПП "Пластранс", яке під час приватизації не увійшло до статутного фонду Корецького ВТП "Радон". 20.05.2008р. між позивачем і відповідачем підписано акт прийому-передачі майна на відповідальне зберігання. Згідно внесених 14.05.2008р. змін до договору останній продовжує свою дію щороку на той самий термін і на тих самих умовах. 20.07.2017р. Корецьким районним сектором ГТУ Державної служби з надзвичайних ситуацій у Рівненській області листом №132 надано Фонду акт про пожежу від 20.05.2012р. в якому зазначено, що об'єкт нерухомості за адресою: м. Корець, вул. Київська. 107Б частково знищено, площа пошкоджень становить 40м.кв. (перекриття). Наказом відділення від 29.12.2017р. №502 затверджено висновок про вартість майна - збитків, що призвели до завдання майнової шкоди Державі в особі регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області, внаслідок знищення об'єкта державної власності - нежитлового приміщення загальною площею 57,3кв.м. зі східцевою площадкою площею 20,8кв.м. на першому поверсі будівлі сауни, розташованої за адресою: Рівненська область, Корецький район, м. Корець, вул. Київська. 107Б, що обліковується на балансі ПП "Пластранс". Ринкова вартість, визначена суб'єктом оціночної діяльності станом на 30.09.2017р. становить: 49865,00грн. без урахування ПДВ. Враховуючи пункти 2.1.1, 2.1.3, 4.2 договору щодо обов'язків зберігача під час зберігання майна та відповідальності за його втрату (нестачу) або пошкодження, суд першої інстанції вірно встановив, що внаслідок вищенаведеної пожежі Державі в особі Фонду завдано збитки на загальну суму 49865,00грн., а також доведено наявність усіх елементів складу вчиненого ПП "Пластранс" правопорушення, та дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Фонду про стягнення збитків за договором відповідального зберігання від 23.05.2008р. Водночас судом відмовлено в задоволенні позовної заяви у зв'язку з пропущенням строків позовної давності позивачем. З вказаним висновком суду регіональне відділення не погоджується, та посилається на положення статей 256, 257, 261 ЦК України. Відповідно, перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. При цьому, Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір. До висновку про поважність причин пропущення строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред'явлення позовну неможливим або утрудненим. Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, заявляючи про застосування строків позовної давності відповідач вказував, що Фонду про пожежу стало відомо 24.07.2014р., про що свідчить акт перевірки об'єктів державної власності від 24.07.2014р. Однак, відділення у відповіді на відзив на позовну заяву зазначало, а господарським судом Рівненської області не взято до уваги , що за результатами проведення перевірки збереження державного майна, що під час приватизації не увійшло до статутного капіталу Корецького заводу "Радон", та перебуває на балансі ПП "Пластранс" (Акт перевірки від 24.07.2014р.), а саме, сауни та трансформаторної підстанції , що знаходяться за адресою м. Корець, вул. Київська, 107Б, комісією встановлено - стан утримання сауни незадовільний, потребує ремонту дах, трансформаторна підстанція - стан задовільний. Водночас, відповідно пунктом 7 вказаного Акту, яким зазначено відомості про поточний стан державного майна , причини його зміни та зменшення або збільшення вартості цього майна на підставі акту про технічний стан, комісією встановлено, що в будівлі сауни проводиться ремонт даху. В подальшому, наказом регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області №91 від 20.04.2016р. прийнято рішення виставити на продаж на аукціон в електронній формі об'єкт державної власності групи А : Нежитлові приміщення заг. пл.. 57.3 кв.м. зі східцевою площадкою площею 20.8 кв.м. на першому поверсі будівлі сауни ПП "Пластранс", що знаходиться за адресою м. Корець, вул. Київська, 107Б. Наказами регіонального відділення №139 від 10.06.2016р., №182 від 22.07.2016р. аукціони з продажу в електронній формі вищевказаного об'єкта приватизації визнано такими, що не відбулися. У зв'язку з закінченням строку дії висновку про вартість майна, наказом Фонду №275 від 05.10.2016 прийнято рішення про проведення інвентаризації та визначення ринкової вартості вказаного вище об'єкта державної власності. Відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», Постанови КМУ №1891 від 10.12.2003р. Про затвердження Методики оцінки майна (в редакції Постанови КМУ №1033 від 25.11.2015р.), між Фондом та ПП «Експерт-Рівне-Консалт» 11.11.2016р. укладено договір №144 про виконання незалежної оцінки нежитлових приміщень загальною площею 57,3кв.м. зі східцевою площадкою площею 20.8 кв.м .на першому поверсі сауни, розташованої за адресою м. Корець, вул. Київська, 107Б. Під час проведення оцінки об'єкта приватизації Суб'єктом оціночної діяльності листом №497 від 08.12.2016р. зазначено, що в результаті огляду об'єкта оцінки було встановлено, що останній зазнав пошкоджень під час пожежі, внаслідок чого не може повноцінно використовуватись за своїм функціональним призначенням. З висновку про вартість майна нежитлових приміщень заг. пл. 57,3 кв.м. зі східцевою площадкою площею 20,8кв.м. на першому поверсі сауни, розташованої за адресою м. Корець, вул. Київська, 107Б вбачається, що нежитлові приміщення перебувають в занедбаному стані, непридатному для експлуатації та потребують проведення ремонтних робіт для відновлення їх експлуатаційної придатності, а відтак ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 31.10.2016р. становила 20900,00грн. Відтак, регіональному відділенню стало відомо про стан майна саме з листа Суб'єкта оціночної діяльності №497 від 08.12.2016р.

Відповідач - ПП "Пластранс" у відзиві на апеляційної скарги просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.05.2018р. у справі №918/158/18, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області - без задоволення, з підстав викладених у відзиві.

Уповноважений представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (позивача/апелянта) у судове засідання 05.09.2018р. не з'явився.

Разом з тим, 05.09.2018р. до початку судового засідання до апеляційного суду від позивача надійшло клопотання, у якому останній просить відкласти розгляд справи призначеної на 05.09.2018р. враховуючи об'єктивні обставини та норми статті 202 ГПК України, у зв'язку із звільненням із займаної посади завідувача сектору правового забезпечення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, позивач немає змоги направити повноважного представника для захисту інтересів в суді. Просить відкласти розгляд справи, та призначити наступне судове засідання не раніше 15.09.2018р.

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Однак, наведені представником апелянта обставини щодо відкладення розгляду даної справи не можуть бути визнані апеляційним судом поважними та відповідно, підставою для відкладення розгляду даної справи.

Пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з подальшими змінами та доповненнями, роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з ним справа може бути розглянута без їх участі, якщо не явка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в установленому порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді.

Зважаючи на те, що про дату судового засідання апелянта було попереджено заздалегідь, а отже, у останнього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду.

Поряд з тим Рівненський апеляційний господарський суд в ухвалі про призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції від 21.06.18р. попередив сторін, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За наведених обставин, клопотання про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника позивача.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 21.05.2018р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2018р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області по Рівненській області та Приватним підприємством "Пластранс" укладено договір відповідального зберігання, згідно пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, за документами, які є невід'ємною частиною цього договору, поклажодавець передає, а зберігач приймає державне майно на відповідальне зберігання протягом строку цього договору сауну і обладнання (57 од.), балансовою вартістю 32250грн.00коп., трансформаторної підстанції, балансовою вартістю 2175 грн.00коп., що розташовані за адресою: м. Корець, вул. Київська. 107Б та знаходиться на балансі Приватного підприємства "Пластранс", яке під час приватизації не увійшло до статутного фонду Корецького ВТП "Радон" (а.с. 19-20)

Пунктом 2.1.1 договору визначено, що зберігач зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання.

Згідно пункту 2.1.3 договору Зберігач зобов'язаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна Поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві, у відповідності із цим договором та чинним законодавством України з моменту одержання майна від Поклажодавця та до моменту його повернення Поклажодавцеві.

Пунктом 4.2. договору сторонами визначено, що зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з моменту передання майна на зберігання і до моменту його повернення Поклажодавцеві. У випадках втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке передане на зберігання, або його частини. Зберігач повинен за свій рахунок повернути Поклажодавцеві рівну кількість аналогічного майна в належному стані.

Усі спори, що виникають з цього договору або пов'язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністютакого спору відповідно до чинного в Україні законодавства (пункт 5.1 договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (пункт 6.1 договору)

Згідно пункту 6.2 договору строк дії договору починає свій перебіг у момент визначений у п. 6.1 цього договору та закінчується 23.05.2009р.

Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або чинному в України законодавстві.

Даний договір підписаний уповноваженими представникам сторін та скріплений їх печатками.

20 травня 2008 року сторони договору підписали акт прийому-передачі майна на відповідальне зберігання.

14 травня 2009 року стронами договору укладено договір про внесення змін до договору відповідального зберігання від 23.05.2008р., згідно якого, зокрема, пункт 6.2 розділу 6 договору викладено у такій редакції:

- цей договір укладено строком на один рік, що діє з 23.05.2008 року по 22.05.2009 року. У разі відсутності заяви однієї з сторони про припинення або зміну умов договору відповідального зберігання протягом 1 місяця до закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені Договором.

Усі інші умови договору відповідального зберігання від 23.05.2008р. залишаються без змін, і сторони підтверджують по них свої зобов'язання (а.с.22).

Матеріалами справи встановлено, що 20.07.2017р. Корецький районний сектор Головного територіального управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Рівненській області направив на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області лист №132 з копією постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.05.2012р. та копією акту про пожежу від 20.05.2012р. (а.с. 26-28).

У акті про пожежу зазначено, що об'єкт нерухомості (лазня) за адресою: м. Корець, вул. Київська. 107Б частково знищено, площа пошкоджень становить 40м.кв. (перекриття).

В подальшому, наказом Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області від 29.12.2017р. № 502 затверджено висновок про вартість майна - збитків, що призвели до завдання майнової шкоди Державі в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, внаслідок знищення об'єкта державної власності - нежитлового приміщення загальною площею 57,3кв.м. зі східцевою площадкою площею 20,8кв.м. на першому поверсі будівлі сауни, розташованої за адресою: Рівненська область, Корецький район, м. Корець. вул. Київська. 107Б, що обліковується на балансі ПП "Пластранс". Ринкова вартість, визначена суб'єктом оціночної діяльності станом на 30.09.2017 року становить: 49865грн.00 коп. (без урахування ПДВ).

Внаслідок пожежі державі, в особі Регіонального відділення ФДМУ по Рівненській області, завдано збитків на загальну суму 49865,00грн. Крім того, з метою встановлення точної суми збитків Регіональним відділенням було замовлено та оплачено вартість надання послуг з оцінки збитків, що призвели до завдання майнової шкоди Державі, вартість якої становить 8000,00грн., що підтверджуються, зокрема, укладеним між Регіональним відділенням ФДМУ по Рівненській області та ПП "Експерт-Рівне-Консалт" відповідним договором на проведення експертного дослідження від 30 жовтня 2017 року №120; актом прийому-передач робіт з оцінки від 27.12.2017р. №120 та платіжним дорученням на оплату наданих послуг експерта №396 від 27.12.2017р.

15 січня 2018 року Регіональним відділенням ФДМ України по Рівненській області направлено на адресу ПП "Пластранс" лист (претензію) № 11-07-0187 щодо відшкодування збитків за договором відповідального зберігання від 23.05.2008р. (а.с.23-25).

Однак, вказана претензія залишилася без відповіді та виконання.

За наведених обставин, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Пластранс" коштів в сумі 57865,00грн., з яких 49865грн. - збитки за договором відповідального зберігання від 23.05.2008р. та 8000грн. - витрати по сплаті робіт по оцінці розміру збитків.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04.04.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/158/18.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно наявних у матеріалах справи доказів, а саме, з постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.05.2012 року №14 вбачається, що ймовірною причиною виникнення пожежі у лазні за адресою: м.Корець, вул.Київська, 107б Корецького району Рівненської області є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення.

Згідно статті 224 Господарського кодексу (ГК) України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 Цивільного кодексу (ЦК) України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника (постанова Верховного Суду України від 25.02.2015р.). У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Під терміном "збитки" розуміються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи і шкодою (збитками) зумовлений необхідністю встановлення того факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що спричинила шкоду (збитки) іншій особі. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправної поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків.

Згідно частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 ГПК України).

Матеріалами справи встановлено, що протиправна поведінка ПП "Пластранс" полягала у порушенні останнім правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення. Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.05.2012р. №14 та актом про пожежу від 20.05.2012р.

Шкідливий результат вищенаведеної поведінки відповідача (збитки), а також їх фактична наявність та розмір, також підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.05.2012р. №14, актом про пожежу від 20.05.2012 року та висновком № 502 від 29.12.2017 року про вартість майна - збитків, що призвели до завдання майнової шкоди Державі в особі регіонального відділення ФДМУ по Рівненській області, в наслідок знищення об'єкта Державної власності - нежитлові приміщення загальною площею 57,3кв.м. зі східцевою площадкою площею 20,8кв.м. на першому поверсі будівлі сауни, розташованої за адресою: Рівненська обл., Корецький р-н, м. Корець, вул. Київська 107б.

Причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача, що полягала у порушенні останнім правил пожежної безпеки, та завданими позивачу збитками, також підтверджується, зокрема, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.05.2012 року №14, в якій зазначено, що ймовірною причиною виникнення пожежі у лазні за адресою: м. Корець, вул. Київська, 107б Корецького району Рівненської області є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення.

Так, положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (частини 1, 2 статті 614 ЦК України).

Згідно частин 1, 2 статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Водночас за частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наведеною нормою права встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди, яка означає, що особа, якою завдано шкоди, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із впливом об'єктивних обставин).

Проте, ПП "Пластранс" у встановленому законом порядку не було доведено відсутності його вини у завданні шкоди позивачу й не спростовано належними та допустимими доказами доводів позивача - Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області.

За таких обставин, враховуючи доведеність наявності усіх елементів складу вчиненого ПП "Пластранс" правопорушення, заявлені позовні вимоги Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області про стягнення з відповідача 57865грн.00коп., з яких 49865грн.00коп. - збитки за договором відповідального зберігання від 23.05.2008р. та 8000грн.00коп. - витрати по сплаті робіт по оцінці розміру збитків є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем - ПП "Пластранс" у справі 03.05.2018р. подано заяву про застосування строків позовної давності щодо заявлених позовних вимог у даній справі.

Згідно частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Момент, з яким пов'язується початок перебігу позовної давності, розпочинається з наступного дня після настання строку виконання зобов'язання або з дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (а не з дня її пред'явлення), та є єдиним для будь-якого виду зобов'язань: як основного, так і додаткових.

Матеріалами справи встановлено, що Регіональне відділення ФДМ України по Рівненській області звернулося до господарського суду з даним позовом 20.03.2018р. (відмітка канцелярії суду на позовній заяві).

Підставою позовних вимог є завдання збитків майну позивача внаслідок пожежі, що трапилась 20.05.2012р., доказом чого є акт про пожежу від 20.05.2012р. та постанова про відмову в порушенні кримінальної справи № 14 від 25.05.2012р.

З акту про пожежу від 20.05.2012р. та постанови про відмову в порушенні кримінальної справи №14 від 25.05.2012р., які надіслані на адресу Фонду Корецьким районним сектор ГТУ ДСНС у Рівненській області 20.07.2017р. вбачається, що в результаті пожежі було знищено 40м2 покрівлі (даху) лазні, що знаходиться за адресою: м. Корець, вул. Київська. 107Б.

Разом з тим, з акту перевірки об'єктів державної власності б/н від 24.07.2014р. (земельна ділянка на якій знаходяться останні перебуває в оренді Корецької міської ради, орендар ПП "Пластранс"), серед іншого, вбачається, що стан утримання сауни незадовільний потребує ремонту дах, трансформаторна підстанція у задовільному стані, загальна площа сауни становить 106,7кв.м. Також зазначено, що в будівлі сауни проводиться ремонт даху. На будівлю сауни та трансформаторної підстанції Регіональним відділенням укладено договір зберігання від 23.05.2008р.

Таким чином, зі змісту даного акту слідує, що позивач дізнався про обставини щодо стану утриманого майна (сауни) та про порушення свого права ще 24.07.2014р.

Враховуючи викладене, перебіг позовної давності для вимог про стягнення збитків розпочався 25.07.2014р .

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що саме після проведення Фондом перевірки об'єктів державної власності на підставі чого було складено акт перевірки об'єктів державної власності б/н від 24.07.2014р. в останнього виникло право пред'явлення вимоги до відповідача про виконання зобов'язання.

Отже, позивачем подано позовну заяву про стягнення заборгованості, що виникла 24.07.2014 року, після спливу позовної давності, адже трирічний строк позовної давності у даному спорі сплив 25.07.2017 року, тоді як поа подано до суду - 20.03.2018р.

Разом з тим, частинами 1-3 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, матеріалами справи не встановлено обставин, пов'язаних із вчиненням відповідачем дії, що свідчать про визнання ним боргу.

Позивачем також не надано суду жодних заяв (клопотань) про визнання причин пропущення позовної давності поважними, з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Поважних причин пропуску строку позовної давності не наведено.

Таким чином, вказана обставина є підставою для відмови у задоволенні позову.

Пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" з змінами та доповненнями, роз'яснено, що за змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Пункт 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013 р., якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Виходячи з норми чинного законодавства, поданих сторонами доказів, дослідивши наведені обставин щодо строку позовної давності, з'ясувавши всі обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції правомірно встановлено, що право та охоронюваний інтерес позивача порушено, але позовна давність спливла, про що заявлено відповідачем у справі. Відповідно у позові про стягнення з відповідача 57865грн.00коп., з яких 49865грн. - збитки за договором відповідального зберігання від 23.05.2008 року та 8000грн. - витрати по сплаті робіт по оцінці розміру збитків слід відмовити, у зв'язку зі спливом позовної давності.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими; спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи і не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Оскаржуване рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у даній справі прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 05.06.2018р. не підлягає до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 05.06.18р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 21 травня 2018 року у справі №918/158/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/158/18 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "10" вересня 2018 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Тимошенко О.М.