ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4050/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді - Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна",

на ухвалу Господарського суду міста Києва

(суддя - Ващенко Т.М.)

від 23.01.2018,

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Ткаченко Б.О., судді - Зеленін В.О., Алданова С.О.)

від 28.02.2018,

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна",

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Байнер Груп"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна"

про стягнення 42 801 340,00 грн

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Хоса-Плекс Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна"

про стягнення 17 083,92 грн,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авісто"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна"

про стягнення 48 343 976,24 грн,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з скаргою, в якій просило визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України Бурли В.Е. та органу державної виконавчої служби щодо винесення постанови про повернення наказу № 910/4050/17 від 03.07.2017 до Господарського суду міста Києва, зняття арешту, який накладений на майно (кошти) боржника, повернення коштів у розмірі 45 995 821,43 грн на банківські рахунки ТОВ "Санофі-Авентіс Україна". Просив зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України Бурлу В.Е. винести постанову про повернення наказу № 910/4050/17 від 03.07.2017 до суду та здійснити фактичне повернення такого наказу; зобов'язати орган державної виконавчої служби зняти арешт з майна боржника, який був накладений в рамках виконавчого провадження № 54231464; зобов'язати державного виконавця Бурлу В.Е. відкликати платіжну вимогу про перерахування коштів у сумі 41 814 383,12 грн з рахунку Державного казначейства України на рахунок ТОВ "Фінансова компанія "Авісто".

Скарга обґрунтована тим, що дії державного виконавця Бурли В.Е. та органу державної виконавчої служби суперечать ч. ч. 1, 2 ст. 38, ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", а тому наявні обставини для задоволення скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018, залишену без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018, у задоволенні скарги ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" від 17.07.2017 відмовлено.

23.03.2018 ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018, в якій просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бурли В.Е. та органу державної виконавчої служби щодо вчинення інших дій та неповернення коштів у сумі 45 995 821,43 грн на банківський рахунок відповідача у зв'язку із поверненням наказу № 910/4050/17 до суду. Зобов'язати державного виконавця Бурлу В.Е. та орган державної виконавчої служби усунути порушення та поновити порушене право шляхом здійснення всіх необхідних дій щодо повернення коштів у сумі 45 995 821,43 грн на банківський рахунок відповідача у зв'язку із поверненням наказу № 910/4050/17 до суду у рамках виконавчого провадження № 54231464.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає порушення судами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", адже, незважаючи на прийняття постанови про повернення виконавчого документу до суду від 14.07.2017 та фактичне повернення наказу, на рахунок відповідача не повернуто 45 995 821,43 грн; незастосування п. 20 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, який підлягав застосуванню до цих правовідносин, що призвело до неправильного висновку про вчинення державним виконавцем всіх дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Авісто" вказує на те, що відповідачем в касаційній скарзі заявлені інші вимоги, ніж ті, які були предметом розгляду місцевого господарського суду. Оскільки зазначені відповідачем в касаційній скарзі вимоги не заявлялися в місцевому суді, господарський суд не приймав рішення щодо цих вимог, то суд касаційної інстанції позбавлений права розглядати вимоги, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції. Зазначає про те, що копія ухвали Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 надана до органу державної виконавчої служби 11.07.2017, а тому, з врахуванням часу реєстрації кореспонденції в канцелярії, державним виконавцем без жодних порушень прийнято 14.07.2017 постанову про повернення виконавчого документу до суду. Посилається на те, що державним виконавцем Бурлою В.Е. та органом державної виконавчої служби вчасно здійснено всі дії щодо повернення виконавчого документу до суду та перерахування коштів з рахунку державної виконавчої служби боржнику. Вказує на те, що вимоги відповідача є безпідставними, а дії державного виконавця вчинені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав до суду відзив на касаційну скаргу, в якій вказує на те, що 11.07.2017 через канцелярію Міністерства юстиції України боржником подано клопотання, до якого долучено ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 у справі № 910/4050/17. 14.07.2017 старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду, якою припинено арешт майна боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення господарського суду. На час розгляду скарги судом першої інстанції - січень 2018 року неможливо зобов'язати державного виконавця здійснити дії, які правомірно було здійснено останнім в липні 2017 року. Зазначає, що державним виконавцем було вжито заходів щодо повернення коштів, були направлені відповідні документи на адресу органів Державної казначейської служби, проте в силу обставин, які не залежать від державного виконавця, спірні кошти залишаються на відповідному рахунку до вирішення питання щодо них у кримінальному провадженні.

ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" було подано відповідь на відзив на касаційну скаргу, в якій вказує на безпідставність доводів відзиву органу державної виконавчої служби.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Наведені у касаційні скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судових рішень та ухвалення нового рішення відповідно до вимог ст. 311 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права.

Щодо доводів відповідача про те, що судами було порушено ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", то вони є безпідставними, адже судами було правильно застосовано вказану норму Закону України "Про виконавче провадження" до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази згідно з вимог ст. 86 ГПК України, а також, врахувавши те, що Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (в редакції чинній станом на 14.07.2017) не встановлений порядок повернення коштів боржнику, які були стягнуті з останнього та перебувають на рахунках казначейства, у зв'язку з поверненням наказу до суду (через апеляційне оскарження), встановили, що державним виконавцем при поверненні наказу до суду не було порушено вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи постанові суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України).

Щодо незастосування судами п. 20 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, то необхідно зазначити, що судами було досліджено і встановлено, що на зворотній стороні наказу міститься напис про стягнення коштів з боржника в повному розмірі, що відповідає вимогам цієї Інструкції у випадку повернення наказу до суду.

Суд вважає, що ухвала місцевого господарського суду і постанова суду апеляційної інстанції прийняті відповідно до норм процесуального права, а тому їх необхідно залишити в силі з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, господарські суди правильно виходили з такого.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 у справі № 910/4050/17 в задоволенні позовних вимог ТОВ "Байнер Груп" до ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" відмовлено. Позовні вимоги ТОВ "Хоса-Плекс Україна" задоволено та частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Авісто" до ТОВ "Санофі-Авентіс Україна".

На виконання рішення, 03.07.2017 Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

03.07.2017 ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" звернулося до відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва № 910/4050/17 від 03.07.2017.

04.07.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54231464, якою, зокрема, зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та що з останнього підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 4 181 438,31 грн; постанову про арешт майна, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

05.07.2017 грошові кошти боржника у сумі 41 814 383,12 грн надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження.

06.07.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 89,46 грн.

Розпорядженням № 54231464/2 вирішено, що кошти у розмірі 37 632 864,29 грн необхідно перерахувати стягувачу, 4 181 429,37 грн виконавчого збору - до Державного бюджету України та 89,46 грн витрат на проведення виконавчих дій на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України.

Оскільки коштів, які надішли 05.07.2017, недостатньо для задоволення вимог стягувача, 06.07.2017 державним виконавцем виставлено платіжні вимоги для списання залишку боргу у розмірі 4 181 527,77 грн.

06.07.2017 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження надійшли грошові кошти боржника у сумі 4 181 527,77 грн, з яких 4 181 518,83 грн вирішено перерахувати стягувачу згідно з розпорядженням № 54231464/2 від 07.07.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 у справі № 910/4050/17 відновлено ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" строк на подання апеляційної скарги та прийнято її до провадження.

11.07.2017 боржником до органу державної виконавчої служби подано клопотання, в якому ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" просило долучити до матеріалів виконавчого провадження ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 у справі № 910/4050/17.

14.07.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. винесено постанову про повернення виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва № 910/4050/17 від 03.07.2017 до суду, а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Отже, у державного виконавця виникає обов'язок повернути виконавчий документ до суду, який його видав, не пізніше наступного робочого дня з дня отримання ним судового рішення, яким поновлено строк подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано такий виконавчий документ.

Порядок документообігу між структурними підрозділами виконавчої служби виключає можливість обов'язковості одержання державним виконавцем заяви про припинення виконавчого провадження в той же день, коли вона була подана скаржником до канцелярії органу виконавчої служби.

Судами встановлено, що 11.07.2017 боржником було подано до органу державної виконавчої служби ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017, а 14.07.2017 старшим державним виконавцем - винесено постанову про повернення виконавчого документу суду, якою також було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення.

За ч. 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Господарські суди, врахувавши документообіг в органах державної виконавчої служби, взявши до уваги те, що державним виконавцем вчинялися всі необхідні дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" при винесенні постанови про повернення виконавчого документу до суду (поновлення судом строку на апеляційне оскарження рішення), прийшли до правильного висновку про недоведеність відповідачем порушення старшим державним виконавцем Бурлою В.Е. вимог ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, обґрунтовано зазначили, що вчинення державним виконавцем дій з повернення коштів після подання ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" до виконавчої служби ухвали Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 у справі № 910/4050/17 про відкриття апеляційного провадження, не призвело б до повернення цих коштів боржнику, оскільки їх було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 000123.

За таких обставин ухвала Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018, якими було відмовлено відповідачу у задоволенні скарги, постановлені з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування немає.

Оскільки підстав для скасування судових рішень та ухвалення нового немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 23 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 лютого 2018 року у справі за № 910/4050/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

І. Ткач