ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"05" вересня 2018 р. Справа № 911/1932/18
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви Селянського (фермерського) господарства «Обрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини»
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «Маслівське»
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс»
про визнання права власності
31.08.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства «Обрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини» до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «Маслівське» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс» про:
- визнання за Селянським (фермерським) господарством Обрій права власності на врожай 2018 року, що вирощений та знаходиться на 260 земельних ділянках, належних йому на праві оренди, які є предметом договору про спільну діяльність, укладеного 20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Маслівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство Імпульс, а наступних земельних ділянках:
- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю Нива Миронівщини права власності на врожай 2018 року, що вирощений та знаходиться на 7 земельних ділянках, належних йому на праві оренди, які є предметом договору про спільну діяльність, укладеного 20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Маслівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство Імпульс Плюс, а саме на земельних ділянках:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є належними користувачами вищевказаних земельних ділянок на підставі укладених та зареєстрованих у передбаченому порядку договорів оренди землі, а отже і власниками вирощеного на вказаних земельних ділянках врожаю 2018 року відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України.
20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Маслівське та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство Імпульс Плюс укладено договір про спільну діяльність №1, предметом якого є обєднання майна, коштів та зусиль у сфері сільськогосподарської діяльності, для досягнення спільних господарських цілей, а саме вирощування та продажу сільськогосподарських культур з метою отримання прибутку.
З викладених у позові доводів слідує, що за відповідним договором Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Маслівське передано у спільну діяльність земельні ділянки, орендарями частини з яких є Селянське (фермерське) господарство Обрій та Товариство з обмеженою відповідальністю Нива Миронівщини, а отже позивачі вважають, що вказані дії відповідачів свідчать про невизнання ними права позивачів на врожай 2018 року, вирощений на відповідних земельних ділянках.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.
У відповідності до приписів ст. 91, ч. 2, 4 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Однак, в порушення вищенаведених норм закону, додана до позовної заяви копія договору про спільну діяльність №1 від 20.03.2018, не засвідчена належним чином у встановленому чинним законодавством порядку, у той час як у той час як зазначення позивачами осіб, у яких наявний оригінал вказаного договору, не звільняє позивачів від обовязку належним чином засвідчити копії документів, що подаються до суду.
Однак, належним чином засвідченої копії вказаного договору оренди землі від 20.05.2017 позивачі не надали.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановленні судом порушення вищезазначених норм процесуального законодавства, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви Селянського (фермерського) господарства «Обрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини» без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків десять днів з дня вручення зазначеної хвали.
Керуючись ст. ст. 91, 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Залишити позовну заяву Селянського (фермерського) господарства «Обрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Миронівщини» без руху.
2. Виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання до суду належним чином засвідчених копій договору про спільну діяльність №1 від 20.03.2018 та договору оренди землі від 20.05.2017, укладеного між Селянським (фермерським) господарством «Обрій» та ОСОБА_1.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України.

Суддя В.А. Ярема