ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Черкаси справа № 925/523/18

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Наша» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» про стягнення 67272,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Наша» звернулося з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» 67272,15 грн з яких: 62048,20 грн боргу, 4227,63 грн пені та 996,32 грн 3% річних, обґрунтувавши свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору №012ДМ від 02.11.2015 в частині оплати поставленого товару.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав. Відповідач (його представник) у судове засідання не зявився, письмовий відзив на позовну заяву не подав. У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.05.2018 та ухвала про закриття підготовчого засідання від 18.07.2018 направлялись відповідачу за вказаною у позові та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження та отриманні представником відповідача. Відтак, суд прийшов до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 15.08.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, судом встановлено, що 02.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» (покупець відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Наша» (продавець позивач по справі) було укладено договір купівлі-продажу №012ДМ (далі договір), за умовами якого постачальник зобовязується поставити товар, у кількості, асортименті та цінами, вказаними в специфікаціях або товарно-транспортних накладних, які додаються до договору (п.1.1. договору). У пункті 1.2 визначено, що сума договору на час його укладання орієнтовно складає 120000,00 грн в т.ч. ПДВ. Асортимент, кількість та ціна товару визначаються за взаємною згодою та вказуються у накладних (видаткових, товарно-транспортних або інших), оформлених на передачу продавцем товару покупцю. Накладні, окрім функцій накладних виконують роль специфікацій до договору. Прийняття товару покупцем підтверджує згоду сторін з указаним у накладних асортиментом, кількістю та ціною, проданого продавцем товару. (пункти 2.1, 2.2 договору). Умови оплати товару визначені у пунктах 3.1, 3.2 договору, згідно яких покупець зобовязується здійснювати оплату за товар не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару. Оплата товару здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця або готівкою у касу. У випадку прострочення оплати товару, покупець, крім відшкодування збитків, зобовязується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки, розрахованої за кожен день прострочення платежу та нарахованої на суму заборгованості (п.5.2 договору).

Позивач на виконання договору поставив відповідачу товар на загальну суму 145 410,20 грн, відповідно до видаткових накладних №ТД-0000209 від 28.12.2017, №ТД-0000001 від 04.01.2018, №ТД-0000002 від 10.01.2018, №ТД-0000004 від 12.01.2018, №ТД-0000005 від 15.01.2018, №ТД-0000007 від 22.01.2018, №ТД-0000009 від 24.01.2018, №ТД-0000010 від 26.01.2018, №ТД-0000011 від 29.01.2018, № ТД-0000013 від 31.01.2018, №ТД-0000014 від 05.02.2018, №ТД-0000017 від 08.02.2018, №ТД-0000018 від 09.02.2018, №ТД-0000019 від 14.02.2018, № ТД-0000022 від 16.02.2018, №ТД-0000026 від 22.02.2018, №ТД-0000027 від 23.02.2018, №ТД-0000028 від 26.02.2018,

У визначений договором строк відповідач за отриманий товар не розрахувався, 03.04.2018 позивач направив відповідачу претензію, у якій вимагав погасити заборгованість. Протягом квітня 2018 року відповідач частково розрахувався за прийнятий товар, що підтверджується виписками банку на суму 83362,00 грн (а.с.30-38), залишок заборгованості становить 62048,20 грн, яку позивач разом з нарахованою пенею у сумі 4227,63 грн та 996,32 грн - 3% річних, просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд встановив, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем згідно укладеного договору за своєю правовою природою є договором з поставки товару, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України (далі ГК України) та Цивільного кодексу України (ЦК України). Відповідно до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. В силу статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на підставі укладеного договору позивач протягом грудня 2017 року лютого 2018 року поставив відповідачу відповідний товар, згідно видаткових накладних на загальну суму 145 410,20 грн, які підписані уповноваженими представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Наша» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» та скріплені печатками цих підприємств. Підписання та прийняття цього товару є підтвердження факту узгодження сторонами найменування, кількості, асортименту та ціни товару.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» основними реквізитами первинних бухгалтерських документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарським судом досліджено, що поставлений, згідно вищевказаних видаткових накладних, товар був отриманий особою посадове становище якої хоча і не зазначено, проте у графі «отримав» стоїть підпис особи, крім того, зазначений підпис скріплений відтиском печатки покупця.

За умовами договору покупець зобовязується здійснювати оплату за товар не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару, проте у визначений строк відповідач товар не оплатив, за період з 03.04.2018 по 24.04.2018 перерахував позивачу лише 83 362,00 грн, отже заборгованість відповідача перед позивачем становить 62048,20 грн. Відповідач не підтвердив належними доказами про відсутність у нього заборгованості, відтак вимога про стягнення заборгованості по договору в частині 62 048,20 грн підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 193, частини1 статті 216 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Стаття 230 ГК України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. А частина 4 статті 231 ГК України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідальність покупця за порушення строків оплати товару, передбачена у пункті 5.2 договору, відповідно до якого, покупець зобовязується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки,розрахованої за кожен день прострочення платежу та нарахованої на суму заборгованості.

Судом встановлено, що у визначений договором строк, відповідач за отриманий товар не розрахувався, тим самим порушивши прийняті на себе зобовязання. За це порушення, позивач нарахував відповідачу до сплати 4227,63 грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Стягувана сума пені нарахована позивачем у відповідності з умовами договору, фактичними обставинами справи та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно. Згідно частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми. На підставі за назначених положень позивач нарахував відповідачу 996,32 грн три відсотки річних. Перевіривши розрахунок річних суд встановив, що позивачем не вірно вирахувано суму річних, за розрахунками суду до стягнення підлягає 981,41 грн річних, тому ця вимога підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1762,00 грн, є мінімальною, вона підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» (вул.Смілянська, 122/1, м.Черкаси, 18008, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Наша» (вул. Кіквідзе, 1/2, м.Київ, 03027, ) 62048,20 грн основної заборгованості, 981,41 грн три відсотки річних, 4227,63 грн пені та 1762,00 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 27.08.2018

Суддя О.І.Кучеренко