ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 Справа № 904/2897/18
За позовом: Фізичної особи-підприємця Шинкаренко Ігоря Анатолійовича, м. Дніпро

До: Фізичної особи-підприємця Дмитрієнка Сергія Анатолійовича, м. Дніпро

Про: стягнення 126 160, 31 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ФОП Шинкаренко І.А. (позивач) звернувся в суд з позовом до ФОП Дмитрієнко С.А. ( відповідач) про стягнення 126 160, 31 грн. (в т.ч.: 112 288, 00 грн. - основна заборгованість; 10 992, 81 грн. - інфляційні втрати та 2 879, 50 грн. - 3% річних) заборгованості за усним договором купівлі-продажу від 31.01.17р. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов вищезазначеного усного договору щодо здійснення своєчасної оплати за проданий позивачем відповідно до накладних №№3, 4 від 31.01.17р. товар.

Ухвалою суду від 09.07.18р. було відкрите провадження у справі №904/2897/18 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ФОП Дмитрієнко С.А. ( відповідач ) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином (оскільки ухвала про відкриття провадження у справі була надіслані судом за належною адресою відповідача (зазначеною у витягу з ЄДР станом на 29.08.18р., а.с.30-31) і не повернута підприємством зв'язку; судом 03.09.18р. було отримано копія реєстру поштових відправлень суду від 03.07.18р. та витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень , який містить інформацію про вручення адресату особисто 06.07.18 р. копії ухвали суду від 02.07.18р. (а.с.32, 33).

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, 31.01.17р. між ФОП Шинкаренко І. А. (продавець) та ФОП Дмитрієнко С.А. (покупець) було укладено усний договір про купівлю-продаж пиломатеріалу; відповідно умов якого 31.01.17р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 112 288, 00 грн. (що підтверджуються видатковими накладними №3 від 31.01.17р. та №4 від 31.01.17р. ,а.с.8).

Однак в порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач поставлений на його адресу товар не оплатив, у зв'язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) за ним рахується заборгованість на час винесення рішення у справі за вищезазначеним договором в розмірі 112 288, 00 грн.(а.с.7).

Вручену позивачем відповідачу вимогу про оплату боргу в сумі 112 288, 00 грн. (що підтверджується відповідним підписом відповідача на вимозі, а.с.9), відповідач залишив без задоволення. У зв'язку з чим, позивач відповідно до приписів ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 10 992, 81 грн. - інфляційних втрат та 2 879, 50 грн. - 3% річних (а.с.7). Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 126 160, 31 грн. На час прийняття рішення у справі, відповідачем доказів погашення заборгованості ( з урахування інфляційних втрат та 3% річних ) не надано.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ).

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати також з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать та з інших підстав. Такими підставами є оплата товару та вищезазначена видаткова накладна . Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Відповідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно до вимог п. 2 ст. 530 ЦК України : якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ст.625 ЦК України).

Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України : кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві , не надано. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2,13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача: Фізичної особи-підприємця Дмитрієнка Сергія Анатолійовича (АДРЕСА_1; РНОКПП - НОМЕР_1) на користь позивача - Фізичної особи-підприємця Шинкаренко Ігоря Анатолійовича (АДРЕСА_2; РНОКПП - НОМЕР_2): 112 288, 00 грн. - заборгованості за договором; 10 992, 81 грн. - інфляційних втрат; 2 879, 50 грн. - 3% річних та 1 892, 40 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 03.09.2018 р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.