ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Черкаси справа № 925/827/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М. із секретарем судового засідання Буднік А.М.,

за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" (м. Черкаси) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради (Черкаська область, м. Сміла) про стягнення 212 323,86 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 212 323,86 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за період з січня 2017 року по грудень 2017 року.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи без участі свого представника та підтримав відзив на позов. У відзиві на позовну заяву відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити через відсутність фінансування спірних коштів як витрат на компенсацію наданих позивачем послуг пільговикам у сфері телекомунікаційних послуг та неукладення відповідного договору між сторонами.

У відповідності до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача і дослідивши зібрані у справу докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Позивач, як оператор телекомунікацій, надає відповідні послуги зв'язку споживачам - фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати. Ці особи-пільговики знаходяться на обліку та обслуговуванні у відповідача по справі, що Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради не заперечено.

Пункт 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11 квітня 2012 року, також передбачає, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

В Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законі України "Про жертви нацистських переслідувань", Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законі України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Законі України "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги) для категорій осіб, визначених цими Законами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що протягом січня 2017 року - грудня 2017 року позивач надавав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян і фактичний борг по наданих послугах за вказаний період склав 212 323,86 грн. Цю обставину відповідач не заперечує.

При цьому з доводів позивача вбачається, що згідно відомостей з претензії ПАТ "Укртелеком" Черкаська філія від 23.05.2018 № 71С000/17-415 (а.с. 76) за вказаний період послуг було надано на суму 223 072,23 грн. Однак позивач прийняв до відома довідку відповідача (а.с. 79-80) про виявлені розбіжності у нарахуванні компенсації пільг на телекомунікаційні послуги в 2017 році на загальну суму 10 748,37 грн. На вказану суму позивач зменшив розмір своїх витрат, розмір яких за період 2017 року остаточно становить 212 323,86 грн.

З розрахунків позивача вбачається (а.с. 17), що відповідач взагалі не відшкодував за вказаний період витрати, понесені позивачем на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, пояснюючи це відсутністю фінансування з державного бюджету.

Вказані вище положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян. Визначеному законодавчо обов'язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв'язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає прямий обов'язок держави в особі її уповноважених органів відшкодувати вартість наданих послуг суб'єкту господарювання, який їх надає.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За змістом п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 102 Бюджетного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (п. 2 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що сторонами не було укладено відповідного договору на відшкодування витрат позивачу, пов'язаних із наданням телекомунікаційних послуг на період 2017 року, фінансування витрат позивача відсутнє, що унеможливило оплату послуг позивача у добровільному порядку.

Суд відхиляє дані доводи, бо між сторонами виникли фактичні правовідносини з надання та відшкодування послуг зв'язку окремим категоріям населення на пільговій основі, по яких відповідач (як розпорядник відповідних коштів) зобов'язаний здійснювати повний розрахунок з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов'язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із вимог законів України та соціальних гарантій, встановлених державою. Позивач при цьому позбавлений можливості припинити надання визначених законом пільгових телекомунікаційних послуг, якщо ці витрати йому не відшкодовуються з бюджету, а тому вартість всіх наданих позивачем послуг повинна бути компенсована за рахунок відповідача.

Чинним законодавством також не передбачено, що не укладення між сторонами договору у письмовій формі на відшкодування витрат позивача по наданих телекомунікаційних послугах на пільговій основі призводить до нікчемності відносин між сторонами.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509, ч.ч. 3, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб'єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам. Метою діяльності позивача, як учасника господарських відносин, є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з січня 2017 року по грудень 2017 року включно, а відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки в 2017 році не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов'язання, виходячи з такого:

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від майнової відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів для покриття боргу.

Тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на невиконання ним зобовязання по оплаті наданих послуг у звязку з відсутністю у відповідача коштів з державного бюджету на їх фінансування у повному розмірі витрат.

За доводами позивача, що підтверджується і матеріалами справи, за період січня-грудня 2017 року позивач щомісячно надсилав відповідачу акти звіряння розрахунків, звернення про оплату наданих послуг, розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних із наданням пільг.

За доводами позивача, відповідач за весь період січня-грудня 2017 року не направляв позивачу повідомлень про зміну складу пільговиків та не змінював їх фактичну кількість, однак акти звірок не підписував і кошти не сплачував.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 даного Кодексу і ст. 193 Господарського Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Беручи до уваги викладене та враховуючи правову позицію, викладену у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 906/621/17, суд приходить до висновку, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання по оплаті наданих позивачем телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Отже, обов'язки реального забезпечення фінансування наданих позивачем послуг на оплату пільгових телекомунікаційних послуг повністю покладаються на відповідача по справі.

Правомірність позовних вимог позивачем доведена зібраними у справі доказами, вимоги позивача відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, розрахунок позовних вимог є обґрунтованим, борг не сплачено, а тому позов підлягає до повного задоволення і з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути борг по компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі в розмірі 212 323,86 грн. за період з січня 2017 року по грудень 2017 року.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3 184,86 грн., оскільки позов задоволено повністю.

Керуючись ст.ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради (ідентифікаційний код 03195791, Черкаська область, м. Сміла, вул. М. Дорошенка, 4) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" (ідентифікаційний код 01181877, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 34) --- 212 323,86 грн. заборгованості по компенсації пільг на телекомунікаційні послуги за період січня-грудня 2017 року та 3 184,86 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2018 року

Суддя Н.М. Спаських