ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

07 вересня 2018 року Справа № 926/1497/18

Господарський суд Чернівецької області у складі:

судді М.І.Ніколаєва,

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Керівника Чернівецької міської прокуратури про забезпечення позову, поданою разом з позовною заявою

ВСТАНОВИВ: Керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради, яка представляє інтереси територіальної громади м. Чернівців, звернувся з позовом про витребування земельних ділянок, які знаходяться по вул. Рівненській, 7-Б в м. Чернівці під кадастровими номерами :11:005:0024 площею 0,136 га та :11:005:0023 площею 0,1236 га, які були утворені (сформовані) внаслідок поділу земельної ділянки під кадастровим номером :11:005:0017 із володіння обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Захисник 37» (далі - ОК "ЖБК Захисник 37) на користь територіальної громади м. Чернівців в особі Чернівецької міської ради.

Разом з позовною заявою прокурор звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- накласти арешт на земельні ділянки під кадастровими номерами :11:005:0024 площею 0,136 га та :11:005:0023 площею 0,1236 га, які знаходяться за адресою: вул. Рівненська, 7-Б в м. Чернівці та належать на праві власності ОК "ЖБК Захисник 37;

- заборонити ОК "ЖБК Захисник 37 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи на земельних ділянках під кадастровими номерами :11:005:0024 площею 0,136 га та :11:005:0023 площею 0,1236 га, які знаходяться за адресою: вул. Рівненська, 7-Б в м. Чернівці;

- заборонити ОК "ЖБК Захисник 37 передавати право забудови земельних ділянок під кадастровими номерами :11:005:0024 площею 0,136 га та :11:005:0023 площею 0,1236 га, які знаходяться за адресою: вул. Рівненська, 7-Б в м. Чернівці будь-яким іншим особам, у т.ч. шляхом укладення договору суперфіцію.

Заява про забезпечення позову обґрунтована можливістю відчуження відповідачем спірних земельних ділянок на користь третіх осіб, з огляду на те, що в процесі слухання справи №926/1111/15 незаконно виділена обслуговуючому кооперативу спірна земельна ділянка була продана 17.05.2016 року іншій особі, поділена на дві окремих ділянки та повторно передана у власність відповідача в липні 2017 року.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до предявляння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, заявник зобовязаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов'язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Чернівецької області по справі №926/1111/15 від 22.02.2017 року, залишеним без змін Постановою Верховного суду від 26.07.2018 року, визнано незаконним та скасовано:

- пункти 1.2 та 3 рішення 36 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради № 877 від 30.05.2013 року "Про надання юридичним особам дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки", якими надано дозвіл ОК "ЖБК Захисник 37" на складання проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2500 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва багатоквартирного житлового будинку на вул. Рівненській, 7-Б; а також право на отримання інших вихідних даних на проектування об'єкта містобудування та здійснення проектно-вишукувальних робіт у порядку, визначеному законодавством;

- пункт 27 рішення 55 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради №1361 від 25.09.2014 року "Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо передачі безплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок", яким затверджено проект відведення та передано безоплатно у власність ОК "ЖБК Захисник 37" земельну ділянку по вул. Рівненській, 7-Б площею 0,2596 га, кадастровий номер :11:005:0017, для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, звільнення і повернення земельної ділянки вул. Рівненській, 7-Б площею 0,2596 га припинено у звязку із переходом права власності на спірну земельну ділянку третій особі - до гр. ОСОБА_1

Зокрема, в процесі розгляду справи №926/1111/15 відповідачем на підставі договору-купівлі продажу від 17.05.2016 року продано спірну земельну ділянку площею 0,2596 га третій особі гр. ОСОБА_1

В подальшому, 06.06.2016 року гр. ОСОБА_1 здійснила поділ спірної земельної ділянки площею 0,2596 га на дві окремі земельні ділянки під кадастровими номерами :11:005:0024 площею 0,136 га та :11:005:0023 площею 0,1236 га.

11.07.2017 року на загальних зборах учасників ОК «ЖБК Захисник 37» прийнято рішення про включення ОСОБА_1 до складу учасників кооперативу та про передачу у власність відповідача належних ОСОБА_1 на праві власності земельних ділянок під кадастровими номерами :11:005:0024 площею 0,136 га та :11:005:0023 площею 0,1236 га.

Станом на момент звернення з позовом та даною заявою власником земельних ділянок є ОК "ЖБК Захисник 37".

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що правовідносини, повязані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, суд дійшов висновку про необхідність накладення арешту на спірні земельні ділянки, оскільки аналіз попередніх дій відповідача, вчинених в процесі слухання справи №926/1111/15 про визнання незаконними рішень Чернівецької міської ради, на підставі яких земельну ділянку передано у власність кооперативу, дає можливість дійти обґрунтованого припущення про високу ймовірність повторення спроб кооперативу відчужити землю третім особам.

Обраний судом спосіб забезпечення позову передбачений положеннями ст.137 Господарського процесуального кодексу України та не зупиняє господарської діяльності відповідача.

Суд враховує, що невжиття забезпечення позову та подальше ймовірне відчуження спірної землі третім особам безумовно утруднить, в разі задоволення позову, виконання рішення суду про повернення земельної ділянки у власність територіальної громади міста Чернівців.

Накладення арешту не порушує прав та інтересів відповідача та інших осіб, пов'язане та співвідноситься з предметом поданого позову про витребування земельних ділянок, дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення, тож є адекватним заходом для забезпечення позову.

Вимоги прокурора щодо забезпечення позову шляхом заборони проводити будівельні роботи та передавати право забудови земельних ділянок не підлягають задоволенню, оскільки в порушення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України прокурором не подано жодного доказу ймовірного початку виконання відповідачем будівельних робіт чи в підтвердження намірів передати право забудови спірних земельних ділянок іншим особам.

За таких обставин заяву прокурора про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд, враховуючи положення ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, констатує відсутність на час прийняття цієї ухвали відомостей, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків осіб щодо яких вживаються заходи, та не вбачає необхідності щодо вжиття зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 74, 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Керівника Чернівецької місцевої прокуратури про забезпечення позову задовольнити частково.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1497/18:

Накласти арешт на земельні ділянки під кадастровими номерами :11:005:0024 площею 0,136 га та :11:005:0023 площею 0,1236 га, які знаходяться за адресою: вул. Рівненська, 7-Б в м. Чернівці та належать на праві власності обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Захисник 37».

3. Стягувачем за даною ухвалою є Чернівецька міська рада (58002 м. Чернівці, Центральна пл.,1 код 36068147).

4. Боржником за даною ухвалою є обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив Захисник 37» (м. Чернівці, Проспект Незалежності, 86 А/85, код 38646880).

5. В решті заяви про забезпечення позову відмовити.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали - 07.09.2018 року.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.І.Ніколаєв