номер провадження справи 15/53/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2018 Справа № 908/1030/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючий суддя - Горохов І.С.,

при секретарі судового засідання Чернетенко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи,

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_2; адреса для листування: 36022, АДРЕСА_1

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно - промислова компанія "Буран", 69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 150

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Бізнес - Груп", 04119, м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 8

про визнання договору зворотної фінансової допомоги недійсним

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: ОСОБА_5, протокол №01/09/2017 від 01.09.2017;

від відповідача 2: Ревкова А.К., довіреність №189 від 20.02.2018.

Суть спору:

31.05.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1, м. Донецьк до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно - промислова компанія "Буран", м. Запоріжжя та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Бізнес - Груп", м. Київ про визнання договору поворотної фінансової допомоги № 38 від 25.07.2017 недійсним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2018, справу № 908/1030/18 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 01.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі № 908/1030/18, присвоєно справі номер провадження 15/53/18. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 26.06.2018 о/об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 26.06.2018, розгляд справи відкладався на 13.07.2018 та на 27.07.2018.

Ухвалою суду від 27.07.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/1030/18 до судового розгляду по суті на 20.08.2018.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно - апаратного комплексу «Оберіг».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно - промислова компанія "Буран" (відповідач 1) він являється учасником товариства, який володіє 12% 285 статутного капіталу. Позивач зазначає, що йому стало відомо що, 25.07.2017 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 38, за яким відповідач 2 надав відповідачу 1 кредит в розмірі 600 000,00 грн. строком до 25.10.2017. На думку позивача у генерального директора ТОВ «ТПК «Буран» відсутні повноваження на укладення відповідного договору без згоди загальних зборів учасників, що потягло за собою порушення статуту та чинного законодавства та є підставою для визнання договору недійсним. Посилається на приписи ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні 20.08.2018 не з'явився. До суду 27.07.2018 надсилав клопотання про неможливість з'явитися у судове засідання, розглядати справу без його участі, та про підтримання заявлених позовних вимог.

Відповідач 1 визнає позов в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві від 02.07.2018. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що пунктом 7.18 статуту визначено обмеження в повноваженнях генерального директора. Таким чином, генеральний директор не може без згоди загальній зборів учасників укладати договори кредиту або позики. Відповідач 1 зазначає, що спірний договір був укладений генеральним директором без згоди на те загальних зборів учасників ТОВ «ТПК «Буран», загальні збори не скликатись для обговорення спірного договору, відповідно, загальні збори ніколи не приймали позитивного рішення щодо отримання від ТОВ «Еліт Бізнес Груп» грошових коштів в позику. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач 1, з огляду на вимоги статуту, не мав жодних повноважень на укладання спірного договору, а відповідач 2 за відсутності рішення загальних зборів останнього, не мав права надавати грошові кошти в якості фінансової допомоги (безвідсоткової позики).

Представник відповідача 2 проти позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві від 13.07.2018. Обґрунтовуючи відзив зазначили, що посилання позивача в підтвердження обґрунтованості своєї позиції для визнання договору поворотної фінансової допомоги недійсним в силу порушення генеральним директором статуту та непогодження рішення з учасниками загальних зборів є безпідставним, оскільки на підписання договору поворотної фінансової допомоги обов'язкова згода учасників статутом не передбачено. Крім того, поняття «кредитний договір», та поняття «поворотна фінансова допомога» та «позика» не є тотожними, а тому у даному випадку посилання позивача про недійсність договору № 38 про надання поворотної фінансової допомоги внаслідок відсутності у керівника відповідача 1 необхідного обсягу цивільної дієздатності (відповідних повноважень) на укладення цього договору є безпідставними, оскільки має місце не кредитний договір, а договір поворотної фінансової допомоги, які за своєю правовою природою є різними договорами. Додатковою обставиною, яка свідчить про умисність дій позивача та відповідача 1, спрямованих на уникнення виконання зобов'язань за умовами договору й те, що з моменту отримання поворотної фінансової допомоги (25.07.2017) і до моменту звернення ТОВ «Еліт Бізнес - Груп» з позовом до господарського суду Запорізької області про повернення боргу (26.03.2018, справа № 908/509/18), ані у позивача ОСОБА_1 - одного з засновників ТОВ «ТПК «Буран», ані у відповідача 1 ТОВ «ТПК «Буран» не було жодних заперечень проти дійсності договору, більш того грошові кошти які отримані за цим договором не були повернуті раніше, як безпідставно отримані. Надав заперечення на відзив відповідача - 1 від 02.07.2018. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судому засіданні 20.08.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

25.07.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Буран» (сторона 1, відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Бізнес - Груп» (сторона 2, відповідач 2) укладено договір № 38 про надання поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 1.1 договору, сторона 2 надає стороні 1 поворотну фінансову допомогу, а сторона 1 зобов'язується повернути надалі грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, поворотна фінансова допомога (надалі допомога) - це сума коштів, що надійшла платнику податку у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами та є обов'язковою до повернення (згідно з п. п. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 600 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 2.2 договору, поворотна фінансова допомога надається стороні-1 наступним чином: 50% впродовж 3 робочих днів з моменту підписання цього договору; 50% впродовж 15 робочих днів з моменту підписання цього договору.

Поворотна фінансова допомога надається стороні - 1 на безоплатній основі, тобто плата за користування коштами не стягується (п. 2.3 договору).

Згідно п. 3.1. договору поворотна фінансова допомога повинна бути повернена стороні 2 у термін не пізніше 25.10.2017.

Пунктом 4.1 договору врегульовано, що при порушенні стороною-1 строку повернення грошових коштів (п. 3.1 договору), вона повинна сплатити на поточний рахунок сторони-2 пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день такого прострочення.

На виконання зобов'язань за умовами договору, відповідачем 2 на розрахунковий рахунок відповідача 1 здійснено перерахування грошових коштів на загальну суму 600 000,00 грн., а саме: 26.07.2017 перераховано 150 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20; 26.07.2017 перераховано 150 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21; 07.08.2017 перераховано 200 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23; 14.08.2017 перераховано 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32.

Позивач вважає договір про надання поворотної фінансової допомоги № 38 від 25.07.2017, укладеним генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно - промислова компанія "Буран" з перевищенням наданих йому повноважень, а тому, на його думку, підлягає визнанню недійсним, що і є причиною виникнення спору та зверненням його до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом; в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до визначення термінів, наведених у ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» значним правочином є правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Договір про надання безпроцентної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики та регулюється загальними положеннями про договір позики.

Згідно з п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду на зазначене вбачається, що поняття «кредитний договір», та поняття «поворотна фінансова допомога» та «позика» не є тотожними, а тому у даному випадку посилання позивача про недійсність договору № 38 про надання поворотної фінансової допомоги внаслідок відсутності у керівника відповідача 1 необхідного обсягу цивільної дієздатності (відповідних повноважень) на укладення цього договору є безпідставними, оскільки має місце не кредитний договір, а договір поворотної фінансової допомоги, які за своєю правовою природою є різними договорами.

Зі змісту ст. 1054 Цивільного кодексу України випливає, що лише банк або фінансова установа, що внесена до Державного реєстру фінансових установ можуть виступати кредитором у кредитному договорі. ТОВ «Еліт Бізнес - Груп» не належить до жодних з цих інституцій. Саме тому, усі посилання позивача у позовній заяві на те, що було укладено саме кредитний договір, є безпідставними.

Посилання позивача на п. 7.18 статуту, де зазначено, що «прийняття рішення про укладання кредитних договорів з банками та іншими організаціями за згодою загальних зборів учасників» йде врозріз зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, де надано тлумачення поняття «фінансові установи», вичерпний перелік яких наведений в Державному реєстрі фінансових установ, серед якого ТОВ «Еліт Бізнес - Груп» як фінансова установа відсутнє.

Крім того, у відповідності до ч. 4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 913, надання фінансовою установою кредиту вимагає відповідно до цих Ліцензійних умов наявність ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, яка у ТОВ «Бізнес-Груп» відсутня, що виключає ймовірність укладення кредитного договору.

Щодо твердження позивача про відсутність у генерального директора ТОВ «ТПК «Буран» повноважень на укладення договору без згоди загальних зборів учасників:

Розділом 1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно - промислова компанія "Буран" визначено, що ОСОБА_1 є учасником останнього, який володіє 14,285 % статутного капіталу.

Розділом 7 статуту ТОВ ТПК "Буран" встановлено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства, а його виконавчим органом є дирекція, яку очолює генеральний директор. В цьому ж розділі статути чітко визначені та розмежовані повноваження (компетенція) загальних зборів учасників відповідача 1, його виконавчого органу та генерального директора.

Пунктом 7.18 статуту визначено, що генеральний директор має право прийняття рішення про укладення кредитних договорів з банками та іншими організаціями за згодою загальних зборів учасників.

Таким чином, керівник відповідача 1 не може без згоди загальних зборів учасників відповідача 1 укладати договори кредитні або позики.

Відповідно до статуту ТОВ «ТПК «Буран» в новій редакції від 03.02.2016, затвердженого протоколом загальних зборів учасників № 03/02/16 ТОВ «ТПК «Буран» від 03.02.2016, а саме п. 7.13. та п. 7.14., керівництво поточною діяльністю товариства здійснює дирекція, яка діє на колегіальних засадах. Дирекція товариства складається з 3 членів. До складу дирекції входять генеральний директор, директор і головний бухгалтер.

Згідно із п 7.18. статуту ТОВ «ТПК «Буран», роботою дирекції керує генеральний директор, який має право, зокрема:

- без довіреності представляти інтереси товариства та вчиняти від його

імені юридичні дії в межах компетенції, визначеної цим статутом;

- підписувати довіреності, усі види договорів (угоді у т. ч. трудові та інші документи від імені товариства.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З огляду на зазначене вбачається, що посилання позивача в підтвердження обґрунтованості своєї позиції для визнання договору поворотної фінансової допомоги недійсним в силу порушення генеральним директором статуту та непогодження рішення з учасниками загальних зборів є безпідставним, оскільки на підписання договору поворотної фінансової допомоги обов'язкова згода учасників статутом не передбачена.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, вказаний договір про визнання договору поворотної фінансової допомоги № 38 від 25.07.2017 не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, особи, які вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямовано на настання правових наслідків.

За результатами встановлених обставин, досліджених наданих учасниками судового процесу доказів, вимог законодавства України, суд вважає заявлений позов необґрунтованим, не доведеним належними та допустимими засобами доказування, а відтак таким, що задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, м. Донецьк до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно - промислова компанія "Буран", м. Запоріжжя та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Бізнес - Груп", м. Київ про визнання договору зворотної фінансової допомоги № 38 від 25.07.2017 недійсним відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 30 серпня 2018 року.

Суддя І. С. Горохов