ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" серпня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/252/18

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Д'яченко Т.Г., судді Малярчук І.А., Гут С.Ф.

при секретарі судового засідання Тодорові А.М.

розглянувши справу №916/252/18

За позовом: Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів"

Про стягнення 324684 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Гамар В.І., адвокат

Від відповідача: Пужає ва І.С., довіреність

Встановив: Позивач - Державне підприємство „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № ГСОО 276/18 від 12.02.2018р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів", у якій просить суд стягнути з відповідача 324684 грн. боргу.

Позовні вимоги позивача у справі - Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №1711/2016 від 17 листопада 2016 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.02.2018р. прийнято позовну заяву (вх. № ГСОО 276/18 від 12.02.2018р.) Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до розгляду та відкрито провадження у справі №916/252/18. Справу №916/252/18 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено до розгляду в засіданні суду.

12.03.2018р. до господарського суду Одеської області представником відповідача надано клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, у поданому клопотання представник відповідача просив суд надати час для надання пояснень по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.03.2018р. відкладено підготовче засідання на "26" березня 2018р. о 11:30. Поновлено відповідачу строк для надання відзиву на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, до 19 березня 2018 року. Викликано представників учасників справи у підготовче засідання, призначене на 26.03.2018р. о 11:30.

26.03.2018р. до господарського суду Одеської області представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" надано заяву про продовження строку підготовчого провадження.

Також, 26.03.2018р. до господарського суду Одеської області представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.03.2018р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/252/18 до 16.05.2018р. Відкладено підготовче засідання на 7 травня 2018р. о 11:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 7 травня 2018р. о 11:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2018р. призначено справу №916/252/18 до колегіального розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.05.2018р., справу №916/252/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Д'яченко Т.Г., судді Малярчук І.А., Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.05.2018р. прийнято справу №916/252/18 до колегіального розгляду у складі трьох суддів: головуючий суддя Д'яченко Т.Г., судді Малярчук І.А., Гут С.Ф. Розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання у справі на 13 червня 2018р. об 11:00. Викликано представників сторін у підготовче засідання, призначене на 13.06.2018р. об 11:00.

13.06.2018р. до господарського суду Одеської області представником відповідача надано клопотання про відкладення розгляду справи.

13.06.2018р. до господарського суду Одеської області представником позивача супровідним листом залучено до матеріалів справи копії документів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2018р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/252/18 до 16.08.2018р. Відкладено підготовче засідання на 30 липня 2018р. о 12:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, в строк до 11 липня 2018 року. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 30 липня 2018р. о 12:00.

Судове засідання, яке було призначено ухвалою суду від 13.06.2018р. на 30.07.2018р. о 12:00 не відбулось, у зв'язку з перебуванням члена колегії суддів судді Гута С.Ф. у відрядженні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.08.2018р. призначено підготовче засідання у справі №916/252/18 на 16 серпня 2018р. о 10:30. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 16 серпня 2018р. о 10:30.

10.08.2018р. до господарського суду Одеської області представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" надано відзив на позовну заяву.

Приймаючи до уваги, що присутні в судовому засіданні 16.08.2018р. представники позивача та відповідача надали письмову згоду щодо початку розгляду справи №916/252/18 по суті у даному судовому засіданні, ухвалою господарського суду Одеської області від 16.08.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 916/252/18 та розпочато розгляд справи №916/252/18 по суті 16.08.2018р.

У судовому засіданні, яке відбулось 16 серпня 2018р. відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України було оголошено перерву по справі до 22.08.2018р. о 15 год. 45 хв.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив.

17 листопада 2016 року між Державним підприємством „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" (Покупець) було укладено Договір поставки №1711/2016 (надалі - Договір) за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язаний оплатити та прийнято Товар, а саме насіння льону.

Відповідно до п. 1.2. Постачальник гарантує, що Товар належить йому на праві власності та не знаходиться під заставою чи іншим обтяженням та іншими обставинами, що ускладнюють/унеможливлюють його відчуження. Постачальник підтверджує відсутність прав третіх осіб передувати на отримання Товару в першочерговому порядку перед Покупцем.

Умовами п. 2.1. Договору визначено, що всі платежі за даним Договором Покупець здійснює виключено в національній валюті України та в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Ціна Договору складається з суми вартості всіх поставлених Покупцю партій товару. Всі суттєві умови поставки кожної партії Товару вказані у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до Додатку №1 від 17 листопада 2016р. до Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р. визначено, зокрема, що найменування товару - насіння льону та вартість за 1 тону - 8000 грн., в т.ч. ПДВ.

Згідно до п. 2.2. Договору, оплата за поставлений Товар повинна проводитись по факту розвантаження на складі Покупця по заліковій вазі протягом 30 робочих днів з моменту поставки. Оплата може бути здійснена авансовим платежем або іншим чином за домовленістю сторін після обміну оригіналами документів на Товар.

Відповідно до п. 4.1. Договору, Товар по даному Договору поставляється товарними партіями, розмір та ціна яких визначається у Специфікаціях/Додатках до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

За умовами п. 5.1.2. Договору, Покупець зобов'язаний оплачувати вартість товару в порядку та на умовах визначених в п. 2.2 Договору.

Відповідно до п. 9.1. Договору, він набуває чинності в момент підписання його обома сторонами та діє до 31.12.2017р., але в будь-якому разі до моменту виконання Сторонами прийнятих на себе за цим Договором зобов'язань.

На виконання умов укладеного Договору позивачем - Державним підприємством „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" було здійснено поставку товару.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної №009221 від 20 листопада 2016р. було здійснено поставку товару у розмірі 20,240 тон., про свідчить копія такої ТТН, яка скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів".

Відповідно до Товарно-транспортної накладної №009223 від 22 листопада 2016р. було здійснено поставку товару у розмірі 17,080 тон., про свідчить копія такої ТТН, яка скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів".

Також, матеріали справи містять Додаток №1 від 26 квітня 2017р. до Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р. яким визначено, зокрема, що найменування товару - насіння льону та вартість за 1 тону - 8700 грн., в т.ч. ПДВ.

Крім наданих Товарно-транспортних накладних, в підтвердженні існування заборгованості у відповідача, Державним підприємством „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України було надано Гарантійний лист відповідача вих. № 2504/1/2017 від 25.04.2017р. (а.с. 19), відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" було визнано наявність заборгованості перед позивачем за Договором поставки №1711/2016 від 17.11.2016р., за умовами якого поставлялися насіння льону, та гарантувалось повне погашення боргу за Договором поставки №1711/2016 від 17.11.2016р. з боку відповідача.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" просило відстрочити сплату наявної заборгованості до 15.09.2017р.

Проте, з боку відповідача не було здійснено сплату наявної заборгованості, у зв'язку з чим позивач - Державне підприємство „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Позовні вимоги позивача у справі - Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №1711/2016 від 17 листопада 2016 року та направлено на стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 324684 грн., яка нарахована із розрахунку 8700 грн. за 1 тону, приймаючи до уваги факт поставки товару загалом 37,32 тони - насіння льону .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" заперечує проти заявлених позовних вимог Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України та просить суд відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" було підтверджено факт укладання з позивачем за даним позовом Договору поставки №1711/2016 від 17 листопада 2016 року, проте, за посиланням відповідача, Товарно-транспортні накладні не оформлені належним чином.

Відповідач зазначав, що Акт звіряння взаємних розрахунків за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року є неналежним доказом наявної заборгованості.

Також, відповідач зазначав, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт поставки товару позивачем, та, в свою чергу, факт прийняття такого товару з боку відповідача.

Крім того, відповідач зазначав, що при здійснення нарахування заборгованості, позивач приймав до уваги Додаток №1 від 26 квітня 2017р. до Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р., яким визначено, зокрема, що найменування товару - насіння льону та вартість за 1 тону - 8700 грн., в т.ч. ПДВ., проте, сторонами саме Додатком №1 від 17 листопада 2016р. до Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р. було узгоджено вартість за 1 тону - яка становила грошову суму в розмірі 8000 грн., в т.ч. ПДВ, та сама поставка здійснена 20 листопада та 22 листопада 2016 року.

Також відповідачем зверталась увага суду на кількість поставленого товару, зазначено у ТТН від 20.11.2016р. та від 22.11.2016р., оскільки у відповідних ТТН зазначалась фізична вага, а не залікова.

На підставі вищенаведеного відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" просить суд у позові Державному підприємству „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення 324684 грн. боргу відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Державним підприємством „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" виникли на підставі укладеного між ними 17 листопада 2016року Договору Поставки №1711/2016.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного Договору, позивачем - Державним підприємством „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" було здійснено поставку товару, а саме:

- відповідно до Товарно-транспортної накладної №009221 від 20 листопада 2016р. було здійснено поставку товару у розмірі 20,240 тон., дана ТТН містить печатку Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів", а отже, засвідчує факт поставки та прийняття товару;

- відповідно до Товарно-транспортної накладної №009223 від 22 листопада 2016р. було здійснено поставку товару у розмірі 17,080 тон., дана ТТН містить печатку Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів", а отже, засвідчує факт поставки та прийняття товару.

Отже, на підставі наведеного, судом встановлено факт поставки товару - насіння льону позивачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" у загальному розмірі 37,32 тони.

Однак, щодо визначення вартості поставленого товару суд зазначає наступне.

Позивачем при здійсненні розрахунку суми боргу враховувалась вартість товару у розмірі 8700 грн. за 1 тону, відповідно до Додатку №1 від 26 квітня 2017р. до Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р., яким було визначено, зокрема, що найменування товару - насіння льону та вартість за 1 тону - 8700 грн., в т.ч. ПДВ.

Проте, поставка товару, який наразі є несплаченим з боку відповідача, здійснювалась у період 20 листопада - 22 листопада 2016р., коли сторонами було узгоджено ціну у розмірі 8000 грн. за 1 тону, відповідно до Додатку №1 від 17 листопада 2016р. до Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р.

Додаток №1 від 26 квітня 2017р. до Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р. яким визначено, вартість за 1 тону - 8700 грн., в т.ч. ПДВ було узгоджено між сторонами вже після здійснення поставки.

У зв'язку з наведеним, судом було здійснено перерахунок вартості поставленого товару позивачем на користь відповідача за умовами Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р., з врахуванням визначення ціни за 1 тону товару, яка узгоджена сторонами у Додатку №1 від 17 листопада 2016р., яким визначено, зокрема, що найменування товару - насіння льону та вартість за 1 тону - 8000 грн., в т.ч. ПДВ.

Так, відповідно до такого розрахунку, загальна сума заборгованості становить грошову суму у розмірі 298560 грн. (32,32 тони х на 8000 грн.).

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" прийнятих на себе зобов'язань за умовами Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р. щодо сплати вартості отриманого товару, що підтверджується наявними в справі доказами, а саме підписаними між сторонами Договору поставки №1711/2016 від 17.11.2016р. Товарно - транспортною накладною №009221 від 20 листопада 2016р., Товарно - транспортною накладною №009223 від 22 листопада 2016р., а також з урахуванням Гарантійного листа Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" вих. № 2504/1/2017 від 25 квітня 2017р.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для частково задоволення позовних вимог Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України зі стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" заборгованість у розмірі 298560 грн.

Щодо заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів", викладених у відзивах на позовну заяву, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом не приймається до уваги твердження відповідача щодо відсутності первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт поставки товару позивачем, та в свою чергу, факт прийняття такого товару з боку відповідача.

Умовами п. 2.2. укладеного між сторонами Договору визначено, що оплата за поставлений товар повинна проводитись по факту розвантаження товару на складі покупця, отже наявні Товарно - транспортні накладні від 20.11.2016р. та від 22.11.2016р., які засвідчені печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів", засвідчують факт поставки товару відповідачу.

Додатково факт поставки товару засвідчує Гарантійний лист Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" вих. №2504/1/2017 від 25 квітня 2017р., у якому відповідачем визнано факт наявності заборгованості за Договором поставки №1711/2016 від 17.11.2016р.

Щодо кількості поставленого товару відповідно до ТТН від 20.11.2016р. та від 22.11.2016р., суд зазначає наступне.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної №009221 від 20 листопада 2016р. визначено кількість поставленого товару 20,240 тон., засвідчено підписом таку ТТН та скріплено печаткою відповідача, відповідно до Товарно-транспортної накладної №009223 від 22 листопада 2016р. визначено кількість поставленого товару 17,080 тон., засвідчено підписом таку ТТН та скріплено печаткою відповідача. Отже сторонами узгоджено кількість товару, який отримано Товариством з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів", та вартість якого, в свою чергу, підлягає сплаті на користь позивача у даній справі згідно умов договору з урахуванням додатку, який діяв на момент здіснення поставки.

Доданий відповідачем додатковий доказ в підтвердження його заперечень щодо обсягу поставленої позивачем продукції, а саме Аналіз насіння, складений в односторонньому порядку Товариством з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів", без узгодження та засвідчення даних що в ньому містяться з боку позивача, є, на думку суду, не достатнім доказом в підтвердження зазначених заперечень відповідача, а, навпаки, додатково може бути прийнятий до уваги судом як доказ, спростовуючий посилання відповідача на відсутність поставки товару взагалі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Підсумовуючи вищевикладене, надавши відповіді на доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є такими є не відповідають дійсним обставинам справи, а вимоги позивача у даній справі обґрунтовані та підтверджені найденими доказами.

Щодо судових витрат у справі слід зазначити наступне.

Позивачем у справі заявлено до стягнення з відповідача судові витрати у вигляді адвокатських витрат: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн., судового збору 4870,27 грн. та комісії банку по сплаті судового збору у розмірі 48,70 грн.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Дійсно, 29.01.2018р. між позивачем та адвокатом Гамар В.І. було укладено Договір про надання правової допомоги.

Також, 22.08.2018р. до господарського суду Одеської області адвокатом було надано Додаток від 29.01.2018р. до Договору про надання правової допомоги від 29.01.2018р., а також Акт виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 29.01.2018р.

Проте, доказів в підтвердження перерахування на користь адвоката грошових коштів, у якості оплати послуг, суду надано не було.

За таких обставин, господарський суд вважає, що заявлені витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 5000 грн. є такими, що наразі не підлягають задоволенню судом, як не понесені.

На підставі ст.129 ГПК України судові витраті, які складаються з судового збору у розмірі 4870,27 грн. та витрати на сплату судового збору (комісія банку) 48,70 грн., задовольняються судом пропорційно розміру задоволених вимог у сумі - 4523,19 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Березівський завод натуральних продуктів" (65005, м. Одеса, вул. Колонічна, 7; код 37422158) на користь Державного підприємства „Дослідницьке господарство „Мирнопільське" Одеської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (68413, Одеська обл., Арцизський район, село Мирнопілля, вул. Шкільна, 35; код 00494597 ) заборгованість у розмірі 298560 (двісті дев'яносто вісім тисяч п'ятсот шістдесят) грн. та судові витрати у розмірі 4523 (чотири тисячі п'ятсот двадцять три) грн. 19 коп. пропорційно розміру задоволених вимог.

3.В іншій частині позову - відмовити.

Повний текст рішення складено 27 серпня 2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та відповідно до п.п. 17.5. п. 17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Головуючий Т.Г. Д'яченко

Суддя І.А. Малярчук

Суддя С.Ф. Гут