ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2018 р. м. Київ Справа № 911/789/18

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Будівельна компанія Мрія, Київська обл., м. Ірпінь

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Комелія, м. Київ

про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

За участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 010-00/686 від 20.02.2017 р.);

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився;

обставини справи:

Публічне акціонерне товаристве Державний експортно-імпортний банк України звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Будівельна компанія Мрія, в якому позивач просить в рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 р. перед позивачем заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю Комелія за кредитним договором від 28.07.2016 р. № 161116К2 та кредитним договором від 28.07.2016 р. № 161116К3 у розмірі 3404595,75 дол. США та 33456134,01 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 28.10.2016 р. № 161116Z10 укладеним між позивачем та відповідачем, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 28.10.2016 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1029, а саме: цех-депо та вентиляційна дільницю загальною прощею 1848,0 кв.м., що розташоване за адресою Київська обл., м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 та визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження субєктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що третьою особою не сплачено заборгованість за кредитним договором №161116К3 та кредитним договором № 161116К2, укладеними в рамках Генеральної угоди від 25.12.2014 р. № 161114N5, що відповідно до пп. 2.1.5 п.2.1 ст. 2 іпотечного договору від 28.10.2016 р. № 161116Z10 та ст. 7 Закону України Про іпотеку є підставою для звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2018 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю Комелія; підготовче засідання призначено на 10.05.2018 р.

22.05.2018 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам статті 39 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», яка визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. Разом з тим, позивачем в позові не визначено початкову вартість предмету іпотеки, а зазначено про те, що початкова ціна реалізації визначається в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності, що свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених в статті 39 Закону України «Про іпотеку». Також відповідачем зазначено про те, що позивач неправомірно нарахував пеню зі строком понад шість місяців та без зазначення офіційного курсу НБУ долара США до гривні за кредитними договорами, що є порушенням ч. 6 ст. 232 ГК України.

04.06.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказав, що у відповідності до висновків, зроблених ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду в постанові від 21.03.2018 р. у справі № 235/3619/15-ц, а також з урахуванням розумності строків розгляду справи є правомірною та законною вимога банку стосовно визначення вартості предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності саме в ході виконавчого провадження. Також позивачем наголошено на тому, що ним не були порушені строки нарахування пені, оскільки пеня на кожен прострочений платіж здійснена виключно у межах шестимісячного строку.

02.07.2018 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява № 010-0/415 від 27.06.2018 р. про збільшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просить в рахунок погашення наявної станом на 19.06.2018 р. (включно) перед позивачем заборгованості за кредитним договором від 28.07.2016 р. № 161116К2 та кредитним договором від 28.07.2016 р. № 161116К3, укладеними у рамках Генеральної кредитної угоди від 25.12.2014 р. № 161114N5 у розмірі 3340611,09 дол. США та 46243868,88 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 28.10.2016 р. № 161116Z10, укладеним між позивачем та відповідачем, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 28.10.2016 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1029, а саме: цех-депо та вентиляційна дільниця загальною площею 1848,0 кв.м., що розташоване за адресою Київська обл., м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 та визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження субєктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, господарським судом Київської області розглядаються позовні вимоги про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 28.10.2016 р. № 161116Z10 в рахунок погашення наявної станом на 19.06.2018 р. (включно) перед позивачем заборгованості за кредитним договором від 28.07.2016 р. № 161116К2 та кредитним договором від 28.07.2016 р. № 161116К3, укладеними у рамках Генеральної кредитної угоди від 25.12.2014 р. № 161114N5 у розмірі 3340611,09 дол. США та 46243868,88 грн.

10.07.2018 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, в якому він просить залучити до матеріалів справи звіт про незалежну оцінку вартості майна від 15.06.2018 р., проведений ТОВ «Консалтингова група «Агро-Експерт», та врахувати його при розгляді справи.

08.08.2018 р. до господарського суду Київської області від представника третьої особи надійшло клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.

Вказане клопотання залишене судом без задоволення, оскільки проведення експертизи є недоцільним з урахуванням фактичних обставин, встановлених судом під час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.07.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та розгляд справи по суті призначено на 24.07.2018 р.

В судових засіданнях 24.07.2018 р. та 09.08.2018 р. було оголошено перерви до 09.08.2018 р. та 14.08.2018 р. відповідно.

Представник позивача у підготовчих засіданнях 10.05.2018 р., 22.05.2018 р., 05.06.2018 р., 19.06.2018 р. підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, а у підготовчому засіданні 10.07.2018 р. та у судових засіданнях 24.07.2018 р., 09.08.2018 р. та 14.08.2018 р. підтримав позовні вимоги, викладені у заяві про збільшення розміру позовних вимог № 010-0/415 від 27.06.2018 р.

Представник відповідача у підготовчих засіданнях 10.05.2018 р., 22.05.2018 р., 19.06.2018 р., 10.07.2018 р. та у судовому засіданні 24.07.2018 р. проти позову заперечував, а у підготовче засідання 05.06.2018 р. та у судові засідання 09.08.2018 р. та 14.08.2018 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце підготовчого та судових засідань був належним чином повідомлений.

Представник третьої особи у підготовчих засіданнях 19.06.2018 р., 10.07.2018 р. та у судових засіданнях 24.07.2018 р., 09.08.2018 р. проти позову заперечував, а у підготовчі засідання 10.05.2018 р., 22.05.2018 р., 05.06.2018 р. та у судове засідання 14.08.2018 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце підготовчих та судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 749, № 371, № 749 та підписом представника третьої особи на бланку про оголошення перерви у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2014 р. між публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Комелія» (позичальник) було укладено Генеральну кредитну угоду № 161114N5 із змінами і доповненнями (Генеральна угода).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Генеральної угоди банк здійснює із позичальником кредитні операції в межах лімітів, визначених п. 2.2 цієї Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, які укладаються за домовленістю сторін відповідно до положень цієї Генеральної угоди.

Додатком 1 до Генеральної угоди від 25.12.2014 р. № 161114N5 (в редакції Додаткової угоди № 161114N5-5 від 28.07.2016 р.) визначено перелік кредитних договорів, укладених між банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках Генеральної угоди, і є додатками до неї, до яких, зокрема, віднесено: Кредитний договір № 161116К2 від 28.07.2016 р. та Кредитний договір № 161116КЗ від 28.07.2016 р.

Згідно з пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 2 Генеральної угоди (у редакції, викладеній в Додатковій угоді № 161114N5-5 від 28.07.2016 р. ) ліміт Генеральної угоди становить еквівалент 99900000,00 (дев'яносто дев'ять мільйонів дев'ятсот тисяч, 00) грн.

Ліміт Генеральної угоди поширюється на кредитні договори, які будуть укладені в межах цієї Генеральної угоди та включені до додатка 1 до цієї Генеральної угоди протягом її дії, а також кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності цією Генеральною угодою, які є відповідними додатками до цієї Генеральної угоди згідно з додатком 1 до цієї Генеральної угоди.

Підпунктом 2.2.2 п. 2.2 ст. 2 Генеральної угоди визначено, що ліміт заборгованості за Кредитним договором встановлюється в рамках ліміту Генеральної угоди та визначається у відповідному кредитному договорі.

Строк користування кредитом за Генеральною угодою до 24.12.2019 р. При цьому умовами Кредитного договору може встановлюватись інший (менший) строк погашення кредиту, що надається згідно з відповідним кредитним договором, який є обов'язковим для дотримання (п. 2.3 ст. 2 Генеральної угоди).

Відповідно до п. 2.4 ст. 2 Генеральної угоди процентна ставка за кредитом визначається у відповідному кредитному договорі.

В силу положень п.п. 7.2.2 п. 7.2 ст. 7 Генеральної угоди позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов'язання за генеральною угодою, у тому числі за кредитними договорами.

Пунктом 12.1 ст. 12 Генеральної угоди передбачено, що Генеральна угода набуває чинності з дати її підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення відбитками печаток сторін та діє до 24.12.2019 р. У разі, якщо у вищезазначений термін зобов'язання за цією Генеральною угодою, у тому числі кредитними договорами, не будуть виконані, Генеральна угода залишається чинною до дати повного виконання сторонами зобов'язань за Генеральною угодою, у тому числі за кредитними договорами.

28.07.2016 р. в рамках Генеральної угоди між банком та позичальником було укладено Кредитний договір № 161116К2.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору № 161116К2 банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

Кредит надається позичальнику шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (п. 2.2 Кредитного договору № 161116К2).

Підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Кредитного договору № 161116К2 передбачено, що лімітом кредитної лінії є еквівалент 62990000,00 гривень, у тому числі:

- для заборгованості у гривні 62990000,00 гривень;

- для заборгованості у доларах США 2520000,00 доларів США.

Згідно з п. 2.4 ст. 2 Кредитного договору № 161116К2 кінцевий термін погашення Кредиту - 27.07.2017 р.

Положеннями п. 6.3 Кредитного договору № 161116К2 визначено, що погашення Кредиту протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з графіком зміни ліміту заборгованості.

Графік зміни ліміту заборгованості був встановлений Додатком 1 до Кредитного договору № 161116К2 (змінений відповідно до Додаткової угоди від 13.06.2017 р. № 161116К2-3).

У межах цього договору позичальник сплачує банку проценти за Кредитом, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору (п. 2.6 Кредитного договору № 161116К2).

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Кредитного договору № 161116К2 тип процентної ставки за Кредитом - фіксована.

Проценти за Кредитом нараховуються протягом усього строку користування Кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування Кредитом на основі банківського року (п. 3.1.4 Кредитного договору № 161116К2).

Розмір процентної ставки за Кредитом змінюється у випадках та в порядку, що передбачені п. 4.1 Кредитного договору № 161116К2, відповідно до якого у випадку зміни грошово-кредитної політики Національного банку України банк має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за Кредитом, визначеного у підпункті 3.1.2 цього договору. Про зміну розміру процентної ставки за Кредитом, визначеного у підпункті 3.1.2 цього договору, укладається додаткова угода до цього договору.

При підписанні Кредитного договору № 161116К2 сторонами було погоджено розмір процентної ставки за Кредитом (пп. 3.1.2 Кредитного договору № 161116К2), а саме:

- для заборгованості у гривні: 22,5 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 10,8 % річних.

Додатковою угодою від 28.10.2016 р. № 161116К2-2 до Кредитного договору № 161116К2 було змінено розмір процентної ставки за Кредитом:

- для заборгованості у гривні: 21 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 8,5 % річних.

Відповідно до п. 3.2.1.1 Кредитного договору № 161116К2 розмір ставки комісії за управління Кредитом 0,1 % від ліміту кредитної лінії, зазначеного у п.п. 2.3.1 цього договору.

Комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим договором відповідно до п.п. 14.1.1 Кредитного договору № 161116К2 і закінчуючи датою повного виконання зобов'язань з погашення Кредиту (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення Кредиту, визначеної згідно з п. 6.4. цього договору.

Перший період нарахування комісії за управління починається з дати набуття чинності Кредитним договором № 161116К2 і закінчується останнім календарним днем місяця набуття чинності цим договором. Наступні періоди нарахування комісії за управління (крім останнього періоду) - кожний календарний місяць (п.п. 3.2.1.2 Кредитного договору)

Підпунктом 3.2.3 п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 161116К2 передбачено комісію за зміну умов кредитного договору (за ініціативою позичальника) за окрему зміну, розмір якої визначається у додатковій угоді до цього договору, якою передбачається внесення відповідних змін до цього договору. Така комісія нараховується разово по факту підписання сторонами додаткової угоди до Кредитного договору № 161116К2, якою передбачається внесення змін до цього договору.

Пунктом 3 Додаткової угоди від 13.06.2017 р. № 161116К2-3 до Кредитного договору № 161116К2 передбачено, що за внесення змін до Кредитного договору № 161116К2 позичальник сплачує Банку комісію за зміну його умов (за ініціативою позичальника) за окрему зміну у розмірі 6000,00 гривень, крім того податок на додану вартість - 1200,00 гривень, разом - 7200,00 гривень. Така комісія сплачується протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання цієї додаткової угоди.

Відповідно до умов Кредитного договору № 161116К2 позичальник взяв на себе зобов'язання своєчасно та у повному обсязі погашати Банку Кредит, сплачувати проценти за Кредитом-1, комісії та інші платежі за цим договором (пп. 9.2.2 Кредитного договору № 161116К2).

Підпунктом 14.1.1 Кредитного договору № 161116К2 передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення відбитками печаток сторін.

Кредитний договір № 161116К2 діє до банківського дня, наступного за терміном, зазначеним у пункті 2.4 цього договору. У разі, якщо у вищезазначений банківський день, зобов'язання за цим договором не будуть виконані, договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (пп. 14.1.2 Кредитного договору № 161116К2).

28.07.2016 р. в рамках Генеральної угоди між банком та позичальником було укладено також Кредитний договір № 161116К3.

Відповідно до умов Кредитного договору № 161116К3 банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується повернути Кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

Кредит надається позичальнику шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (п. 2.2 Кредитного договору № 161116К3).

Підпунктом 2.3.1 Кредитного договору № 161116К3 передбачено, що ліміт кредитної лінії становить еквівалент 36910000,00 гривень, у тому числі:

- для заборгованості у гривні 36910000,00 гривень;

- для заборгованості у доларах США 1480000,00 доларів США.

Згідно з п. 2.4 Кредитного договору № 161116К3 кінцевий термін погашення Кредиту - 27.07.2017 р.

Положеннями п. 6.3 Кредитного договору № 161116К3 визначено, що погашення Кредиту протягом дії договору здійснюється позичальником згідно з графіком зміни ліміту заборгованості.

Графік зміни ліміту заборгованості був встановлений Додатком 1 до Кредитного договору № 161116К3 (змінений відповідно до Додаткової угоди від 13.06.2017 р. №161116К3-4).

У межах цього договору позичальник сплачує банку проценти за Кредитом, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим договором, у розмірах та на умовах цього договору (п. 2.6 Кредитного договору № 161116К3).

Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору № 161116К3 тип процентної ставки за Кредитом - фіксована.

Проценти за Кредитом нараховуються протягом усього строку користування Кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування Кредитом на основі банківського року (п. 3.1.4 Кредитного договору № 161116К3).

Розмір процентної ставки за Кредитом змінюється у випадках та в порядку, що передбачені п. 4.1 Кредитного договору № 161116К3, відповідно до якого у випадку зміни грошово-кредитної політики Національного банку України Банк має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за Кредитом, визначеного у п. 3.1.2 цього договору. Про зміну розміру процентної ставки за Кредитом, визначеного у п. 3.1.2 цього договору, укладається додаткова угода до цього договору.

При підписанні Кредитного договору № 161116К3 сторонами було погоджено розмір процентної ставки за Кредитом (п.п. 3.1.2 Кредитного договору № 161116К3), а саме:

-для заборгованості у гривні: 22,5 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 10,8 % річних.

Додатковою угодою від 28.10.2016 №161116К3-2 до Кредитного договору №161116К3 було змінено розмір процентної ставки за Кредитом:

- для заборгованості у гривні: 21 % річних;

- для заборгованості у доларах США: 8,5 % річних.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору № 161116К3 розмір ставки комісії за управління Кредитом - 0,1 % від ліміту кредитної лінії, зазначеного у п. 2.3.1 цього договору.

Комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим договором відповідно до п. 14.1.1 Кредитного договору № 161116К3 і закінчуючи датою повного виконання зобов'язань з погашення Кредиту (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення Кредиту, зазначеної згідно з п. 6.4. цього договору.

Перший період нарахування комісії за управління починається з дати набуття чинності Кредитним договором № 161116К3 і закінчується останнім календарним днем місяця набуття чинності цим договором. Наступні періоди нарахування комісії за управління (крім останнього періоду) - кожний календарний місяць.

Підпунктом 3.2.3 Кредитного договору № 161116К3 передбачено комісію за зміну умов кредитного договору (за ініціативою позичальника) за окрему зміну, розмір якої визначається у додатковій угоді до цього договору, якою передбачається внесення відповідних змін до цього договору. Така комісія нараховується разово по факту підписання сторонами додаткової угоди до Кредитного договору № 161116К3, якою передбачається внесення змін до цього договору.

Пунктом 3 Додаткової угоди від 13.06.2017 р. № 161116К3-4 до Кредитного договору № 161116К3 передбачено, що за внесення змін до Кредитного договору № 161116К3 позичальник сплачує банку комісію за зміну його умов (за ініціативою позичальника) за окрему зміну у розмірі 6000,00 гривень, крім того податок на додану вартість - 1200,00 гривень, разом - 7200,00 гривень. Така комісія сплачується протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання цієї додаткової угоди.

Відповідно до умов Кредитного договору № 161116К3 позичальник взяв на себе зобов'язання своєчасно та у повному обсязі погашати банку Кредит, сплачувати проценти за Кредитом, комісії та інші платежі за цим договором (п.п. 9.2.2 Кредитного договору № 161116К3).

Підпунктом 14.1.1 Кредитного договору № 161116К3 передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками обох сторін та скріплення відбитками печаток сторін.

Кредитний договір № 161116К3 діє до банківського дня, наступного за терміном, зазначеним у пункті 2.4 цього договору. У разі, якщо у вищезазначений банківський день, зобов'язання за цим договором не будуть виконані, договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (п.п. 14.1.2 Кредитного договору № 161116К3).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як встановлено судом, позивач свої зобовязання за кредитними договорами виконав належним чином, надавши позичальникові кредит за укладеними в рамках Генеральної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. у сумі 1941847,66 дол. США та 13004344,20 грн. та за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. у сумі 1024038,61 дол. США. та 9774991,50 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів та виписками з позичкових рахунків позичальника, які залучені до матеріалів справи, а також не заперечується представниками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа (позичальник) заборгованість по кредиту за кредитним № 161116К2 від 28.07.2016 р. погасила лише частково у сумі 1212318,00 грн., а за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. не погасила взагалі.

Таким чином, третя особа (позичальник) свого зобовязання з погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом у повному обсязі не виконала, у зв'язку з чим станом на 19.06.2018 р. згідно з розрахунком позивача за Кредитним договором №161116К2 від 28.07.2016 р. сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом) становить 1941847,66 дол. США та 11792026,20 грн, за процентами за користування кредитом 190274,12 дол. США та 2854298,68 грн. За Кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом) становить 1024038,61 дол. США та 9774991,50 грн., за процентами за користування кредитом 100341,55 дол. США та 2366362,52 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що зазначені суми заборгованості третьої особи (позичальника) перед позивачем за укладеними в рамках Генеральної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. Кредитним договором №161116К2 від 28.07.2016 р. у сумі 1941847,66 дол. США та 11792026,20 грн. заборгованості за кредитом (основним боргом) та 190274,12 дол. США та 2854298,68 грн. за процентами за користування кредитом, та за Кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. у сумі 1024038,61 дол. США та 9774991,50 грн. простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом) та 100341,55 дол. США та 2366362,52 грн. за процентами за користування кредитом є арифметично вірними, розрахунок процентів відповідає умовам кредитних договорів.

Доказів погашення вказаної заборгованості третьою особою до суду не надано.

Крім того, підпунктами 3.2.1 пункту 3.2 кредитних договорів № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р., укладеними в рамках Генеральної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р., передбачено нарахування комісії за управління кредитом, у звязку з чим позивачем за кредитними договорами нараховано 580064,52 грн. комісії за управління кредитом, з яких:

-за Кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. за загальний період з 01.05.2017 р. по 25.10.2017 р. нараховано 365748,39 грн. комісії за управління кредитом.

- за Кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. за загальний період з 01.05.2017 р. по 25.10.2017 р. нараховано 214316,13 грн. комісії за управління кредитом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок комісії за управління кредитом, судом встановлено, що вказаний розрахунок є арифметично вірним та загальна сума комісії за управління кредитом за кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р. складає 580064,52 грн.

Крім того, позивачем за укладеними в рамках Генеральної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р. нараховано 14400,00 грн. комісії за зміну умов договору.

Підпунктом 3.2.3 Кредитного договору № 161116К2 від 28.07.2016 р. та Кредитного договору № 161116К3 від 28.07.2016 р. передбачено комісію за зміну умов кредитного договору (за ініціативою позичальника) за окрему зміну, розмір якої визначається у додатковій угоді до цього договору, якою передбачається внесення відповідних змін до цього договору. Така комісія нараховується разово по факту підписання сторонами додаткової угоди до кредитного договору, якою передбачається внесення змін до цього договору.

Пунктом 3 Додаткової угоди від 13.06.2017 р. № 161116К2-3 до Кредитного договору № 161116К2 передбачено, що за внесення змін до Кредитного договору № 161116К2 позичальник сплачує Банку комісію за зміну його умов (за ініціативою позичальника) за окрему зміну у розмірі 6000,00 гривень, крім того податок на додану вартість - 1200,00 гривень, разом - 7200,00 гривень. Така комісія сплачується протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання цієї додаткової угоди.

Таким чином, сума комісії за зміну умов договору за Кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. складає 7200,00 грн.

Пунктом 3 Додаткової угоди від 13.06.2017 р. № 161116К3-4 до Кредитного договору № 161116К3 передбачено, що за внесення змін до Кредитного договору № 161116К3 позичальник сплачує банку комісію за зміну його умов (за ініціативою позичальника) за окрему зміну у розмірі 6000,00 гривень, крім того податок на додану вартість - 1200,00 гривень, разом - 7200,00 гривень. Така комісія сплачується протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання цієї додаткової угоди.

Отже, сума комісії за зміну умов договору за Кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. складає 7200,00 грн.

У звязку з неналежним виконанням третьою особою (позичальником) своїх зобов'язань за укладеними в рамках Генеральної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р. позивачем нараховано 7603203,03 грн. пені, з яких:

- за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р.: за несвоєчасне повернення суми кредиту позивачем нараховано позичальнику пеню за загальний період з 28.07.2017 р. по 27.01.2018 р. у сумі 4332744,55 грн.; за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. з урахуванням дат виникнення заборгованості з дотриманням вимог, встановлених ч. 6 ст. 232 ГК України нараховано 429834,37 грн. пені; за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 07.05.2018 р. з урахуванням дат виникнення заборгованості з дотриманням вимог, встановлених ч. 6 ст. 232 ГК України, нараховано 25505,01 грн. пені; за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов кредитного договору за загальний період з 27.06.2017 р. по 26.12.2017 р. нараховано 472,10 грн. пені.

- за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. за несвоєчасне повернення суми кредиту позивачем нараховано позичальнику пеню за загальний період з 28.07.2017 р. по 27.01.2018 р. у сумі 2525931,82 грн.; за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. з урахуванням дат виникнення заборгованості з дотриманням вимог, встановлених ч. 6 ст. 232 ГК України нараховано 273298,01 грн. пені; за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 07.05.2018 р. з урахуванням дат виникнення заборгованості з дотриманням вимог, встановлених ч. 6 ст. 232 ГК України, нараховано 14945,07 грн. пені; за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов кредитного договору за загальний період з 27.06.2017 р. по 26.12.2017 р. нараховано 472,10 грн. пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пунктів 10.2 ст. 10 Кредитного договору № 161116К2 та Кредитного договору № 161116К3 у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) позичальником будь-яких грошових зобов'язань, визначених цим договором, позичальник сплачує банку пеню, що нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов'язань з розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі:

- до 31.12.2016 р. - 5% річних (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня);

- з 01.01.2017 р. - облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня,за кожен день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов'язань. Пеня підлягає сплаті у національній валюті України за офіційний курсом Національного банку України, встановленим на день сплати.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 р. № 14, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За наслідками дослідження умов кредитних договорів судом встановлено, що сторонами договорів не визначено іншого строку нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

При цьому, з поданого до позовної заяви розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем розрахунок пені був здійснений з урахуванням гривневого еквіваленту наявної заборгованості на день нарахування пені.

Здійснивши перерахунок пені за несвоєчасне виконання третьою особою (позичальником) своїх зобов'язань за укладеними в рамках Генеральної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р. судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок є арифметично вірним та сума пені складає 7603203,03 грн.

Положеннями Генеральної угоди та укладеними в її рамках Кредитного договору № 161116К2 від 28.07.2016 р. та Кредитного договору № 161116К3 від 28.07.2016 р., передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення/невиконання позичальником зобов'язань, у зв'язку з чим банком нараховано позичальнику наступні штрафні санкції.

Штрафні санкції у сумі 84830,00 грн щомісячно (відповідно до п. 8.4 Генеральної угоди) нараховано банком за порушення зобов'язання щодо страхування майна, переданого в забезпечення зобов'язань (відповідно до пп. 7.2.27 Генеральної угоди) за період з 22.05.2017 р. (дата з якої договір страхування майна закінчив свою дію) по 19.06.2018 р. Позичальника було повідомлено про невиконання зазначеного зобов'язання за Генеральною угодою листом від 19.07.2017 р. № 195-00/1010.

Таким чином, позивачем нараховано штраф за порушення вимог п.п. 7.2.27 Генеральної угоди за період з 22.05.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 1102790,00 грн.

Штрафні санкції у сумі 249500,00 гривень щомісячно (відповідно до п. 8.5 Генеральної угоди) нараховано банком за порушення зобов'язання щодо надання актуального звіту про незалежну оцінку вартості предметів забезпечення (відповідно до пп. 7.2.28 Генеральної угоди) за період з 10.08.2017 р. (кінцева дата надання незалежної оцінки предмету забезпечення).

Отже, позивачем нараховано штраф за порушення вимог п. 7.2.28 Генеральної угоди за період з 10.08.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 2744500,00 грн.

Штрафні санкції у сумі 84830,00 гривень (відповідно до п. 8.6 Генеральної угоди) нараховано Банком за порушення/невиконання позичальником зобов'язань, згідно з умовами Генеральної угоди (зокрема ненадання документів передбачених умовами Генеральної угоди) за кожне окреме порушення. У разі якщо позичальник не надав декілька документів, строк надання за якими співпадає, це вважається одним порушенням і застосовується штрафна санкція як за одне порушення.

Позивачем здійснено наступний розрахунок штрафних санкцій за ненадання документів, що передбачені п.п. 7.2.23 Генеральної угоди:

- за кожне окреме порушення зобов'язання щодо надання довідки про заборгованість позичальника за кредитними операціями в інших банківських установах, надану позичальником (відповідно до пп. 7.2.23.6 Генеральної угоди) за період з 21.09.2017 р. (дата з якої довідки не надаються до банку) по 16.06.2018 р. у загальній сумі 763470,00 грн.;

- за кожне окреме порушення зобов'язань щодо надання фінансової звітності (відповідно до пп. 7.2.23.1 Генеральної угоди), розшифровки дебіторської та кредиторської заборгованості (відповідно до пп. 7.2.23.2 Генеральної угоди), форми статистичної звітності «Структурне обстеження підприємства» - форма №1- підприємництво (річна) (відповідно до пп. 7.2.23.3 Генеральної угоди), звіту з екологічних та соціальних питань (відповідно до пп. 7.2.23.10 Генеральної угоди) за період з 26.07.2017 р. (дата з якої зазначені довідки не надані за результатами півріччя 2017 р., з урахуванням окремої вимоги п. 8.6 Генеральної угоди щодо строку надання декількох документів в однаковий термін) у загальній сумі 339320,00 грн. Позичальник повідомлявся про невиконання пп. 7.2.23.2 Генеральної угоди листом від 17.08.2017 р. № 195-00/1126;

- за кожне окреме порушення зобов'язань щодо надання довідки про заборгованість позичальника за кредитними операціями, надані іншими банківськими установами (відповідно до пп. 7.2.23.5 Генеральної угоди), довідки про обсяг загальних грошових потоків на рахунках позичальника в інших банках, надані банками (відповідно до п.п. 7.2.23.7 Генеральної угоди), довідки про обсяг чистих грошових потоків на рахунки позичальника в інших банках, надані позичальником (відповідно до пп. 7.2.23.8 Генеральної угоди), довідки про стан надходження виручки та погашення зобов'язань у розрізі валют та банків, надану позичальником (відповідно до пп. 7.2.23.12 Генеральної угоди) за період з 11.09.2017 р. (дата з якої довідки не надаються до банку з урахуванням окремої вимоги п. 8.6 Генеральної угоди щодо строку надання декількох документів в однаковий термін) по 19.06.2018 р. у сумі 848300,00 грн. Позичальник повідомлявся про невиконання зазначеної умови Генеральної угоди листом від 19.10.2017 р. № 195-00/1395.

Штрафна санкція у сумі 76347,00 грн. за порушення умови, передбаченої п.п. 7.2.18 Генеральної угоди за перший квартал 2017 року, нарахована відповідно до додаткової угоди від 13.06.2017 р. № 161114К5-9 до Генеральної угоди. В подальшому штрафні санкції у сумі 84830,00 грн щомісячно (відповідно до п. 8.3 Генеральної угоди) нараховуються за кожне окреме порушення умови щодо спрямування та підтримання протягом строку дії Генеральної угоди загальних грошових потоків на поточних рахунках, відкритих в банку, на рівні не менше ніж 70% від загальних грошових потоків позичальника у всіх банках (відповідно до пп. 7.2.18 Генеральної угоди) за другий-четвертий квартал 2017 року (періоди, протягом яких не виконується умова щодо підтримання загальних грошових потоків). Позичальник повідомлявся про невиконання зазначеної умови Генеральної угоди листами від 20.07.2017 р. № 195-00/1013 та від 23.10.2017 № 195-00/1393.

Позивачем нараховано штраф за порушення вимог п.п. 7.2.18 Генеральної угоди за другий-четвертий квартал 2017 р. у загальній сумі 1094307,00 грн.

Відповідно до п.п. 9.2.12.1-9.2.12.3 Кредитного договору № 161116К2 та Кредитного договору № 161116К3 також передбачено зобов'язання дотримання фінансових ковенантів. За невиконання позичальником зобов'язань, визначених пп. 9.2.12.1-9.2.12.3 Кредитних договорів, позичальник сплачує банку штрафну санкцію у розмірі 50000,00 гривень за кожний факт порушення виконання зобов'язань. Ненадання позичальником до банку фінансової звітності у строки, зазначені у пп. 7.2.23.1 Генеральної угоди вважається невиконанням зобов'язань, визначених пп. 9.2.12.1-9.2.12.3 Кредитного договору № 161116К2 та Кредитного договору № 161116К3. Позичальник повідомлявся про невиконання зазначеної умови Генеральної угоди листами від 04.08.2017 р. № 195-00/1087 та від 20.11.2017 р. № 195-00/1532 .

Позивачем на адресу позичальника було направлено лист від 13.03.2018 р. № 161-00/38, яким позивач повідомляє позичальника про всі наявні порушення та несплачені штрафи станом на 13.03.2018 р. за Генеральною угодою, Кредитним договором № 161116К2 та Кредитним договором № 161116К3.

Вказаний лист залишений позичальником без відповіді та виконання.

Таким чином, позивачем нараховано штраф за невиконання позичальником зобов'язань, визначених пп. 9.2.12.1-9.2.12.3 Кредитного договору № 161116К2 від 28.07.2016 р. у сумі 600000,00 грн.

За невиконання позичальником зобов'язань, визначених пп. 9.2.12.1-9.2.12.3 Кредитного договору № 161116К3 від 28.07.2016 р. позивачем нараховано штраф у сумі 600000,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій за Генеральною угодою № 161114N5 від 25.12.2014 р. та кредитними договороми, укладеними в її рамках № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р., судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій є арифметично вірним та загальна сума штрафу становить 8177517,00 грн.

Також, враховуючи наявну заборгованість, позивачем нараховано 3 % річних у сумі 84109,15 дол. США та 673478,72 грн., та інфляційні втрати у сумі 2407526,71 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 3 % річних у сумі 84109,15 дол. США та 673478,72 грн. з яких:

- за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. позивачем нараховано 3 % річних на суму простроченої заборгованості за основним боргом (кредитом) у доларах США за загальний період з 28.07.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 52190,48 дол. США; на суму простроченої заборгованості за основним боргом (кредитом) у гривнях за загальний період з 28.07.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 316930,90 грн.; на суму нарахованих процентів за користування кредитом у доларах США за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 2878,09 дол. США; на суму нарахованих процентів за користування кредитом у гривнях за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 43170,57 грн; на суму нарахованої комісії за управління кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 9104,97 грн.; на суму нарахованої комісії за зміну умов договору за період з 27.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 211,86 грн.

- за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. позивачем нараховано 3 % річних на суму простроченої заборгованості за основним боргом (кредитом) у доларах США за загальний період з 28.07.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 27522,79 дол. США; на суму простроченої заборгованості за основним боргом (кредитом) у гривнях за загальний період з 28.07.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 262719,63 грн.; на суму нарахованих процентів за користування кредитом у доларах США за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 1517,79 дол. США; на суму нарахованих процентів за користування кредитом у гривнях за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 35793,74 грн; на суму нарахованої комісії за управління кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 5335,19 грн.; на суму нарахованої комісії за зміну умов договору за період з 27.06.2017 р. по 19.06.2018 р. у сумі 211,86 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних за укладеними в рамках Генеральної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р., судом встановлено, що надані позивачем розрахунки 3 % річних є арифметично вірними та сума 3 % річних складає 84109,15 дол. США та 673478,72 грн.

Позивачем нараховано 2407526,71 грн. інфляційних втрат, з яких:

-за кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. позивачем нараховано інфляційні втрати на суму заборгованості за основним боргом (кредитом) у гривнях за загальний період з 28.07.2017 р. по 31.05.2018 р. у сумі 1141473,11 грн.; на суму нарахованих процентів за користування кредитом у гривнях за загальний період з 08.06.2018 р. по 31.05.2018 р. у сумі 144689,93 грн.; на суму нарахованої комісії за управління кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 31.05.2018 р. у сумі 33884,72 грн.; на суму нарахованої комісії за зміну умов договору за період з 27.06.2017 р. по 31.05.2018 р. у сумі 712,76 грн.

-за кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. позивачем нараховано інфляційні втрати на суму заборгованості за основним боргом (кредитом) у гривнях за загальний період з 28.07.2017 р. по 31.05.2018 р. у сумі 946223,30 грн.; на суму нарахованих процентів за користування кредитом у гривнях за загальний період з 08.06.2017 р. по 31.05.2018 р. у сумі 119974,85 грн.; на суму нарахованої комісії за управління кредитом за загальний період з 08.06.2017 р. по 31.05.2018 р. у сумі 19855,29 грн.; на суму нарахованої комісії за зміну умов договору за період з 27.06.2017 р. по 31.05.2018 р. у сумі 712,76 грн.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116К3 від 28.07.2016 р., судом встановлено, що в наданій позивачем довідці-розрахунку інфляційні втрати розраховано за періоди, які складають менше місяця. Відповідно до вірного розрахунку здійсненого судом загальна сума інфляційних втрат за кредитними договорами становить 2362764,42 грн., з яких за Кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. сума інфляційних втрат становить 1295781,70 грн., а за Кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. - 1066982,72 грн.

Таким чином, станом на 27.06.2018 р. дата подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог до суду, що підтверджується поштовою відміткою на конверті, в якому заява надійшла до суду, заборгованість позичальника за Кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. та Кредитним договором № 161116КЗ від 28.07.2016 р., укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р., складає 3340611,00 дол. США та 46199106,59 грн, та включає заборгованість:

за Кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. - 2187190,35 дол. США та 22073029,30 грн., в т. ч.:

- 1941847,66 дол. США та 11792026,20 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 190274,12 дол. США та 2854298,68 грн - проценти за користування кредитом;

- 365748,39 грн. - комісія за управління кредитом;

- 7200,00 грн. - комісія за зміну умов;

- 4788 556,03 грн. - пеня за прострочення зобов'язань;

- 55068,57 дол. США та 369418,30 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення зобов'язань;

- 1295781,70 грн. - втрати від інфляції;

- 600000,00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов'язань.

За Кредитним договором № 161116К3 від 28.07.2016 р. 1153420,74 дол. США та 17148560,30 грн., в т. ч.:

- 1024038,61 дол. США та 9774991,50 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом);

- 100341,55 дол. США та 2366362,52 грн. - проценти за користування кредитом;

- 214316,13 грн. - комісія за управління кредитом;

- 7200,00 грн. - комісія за зміну умов;

- 2814647,00 грн. - пеня за прострочення зобов'язань;

- 29040,58 дол. США та 304 060,42 грн - 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за прострочення зобов'язань;

- 1066982,72 грн. - втрати від інфляції;

- 600000,00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов'язань.

За Генеральною кредитною угодою № 161114N6 від 25.12.2014 р. - 6977517,00 грн. - штрафні санкції за невиконання зобов'язань.

28.10.2016 р. між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпорний банк України» (іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 161116Z10.

Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з Генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. (з усіма чинними договорами щодо здійснення кредитних операцій, укладеними в рамках вказаної генеральної кредитної угоди, у тому числі після набуття чинності цим договором, які є невід'ємними її частинами та складають з нею єдиний документ, а також з усіма чинними змінами, доповненнями, додатками та додатковими угодами до неї, у тому числі внесеними та укладеними після набуття чинності цим договором, які є невідємними частинами та складають з нею єдиний документ; генеральна кредитна угода та договори, що є додатками до неї , далі разом Кредитний договір), укладеної між Іпотекодержателем та товариством з обмеженою відповідальністю «Комелія» (боржник), відповідно до якої іпотекодержатель та боржник проводять кредитні операції у рамках ліміту вказаної генеральної кредитної угоди у розмірі еквіваленту 99900000,00 грн., зі строком кредитування до 24.12.2019 р., з нарахуванням процентів, комісій та інших плат у відповідності до умов кредитного договору та чинного законодавства України, а також на інших встановлених кредитним договором умовах, у тому числі визначених сторонами кредитного договору після набуття чинності цим договором.

Згідно з п. 1.3 Іпотечного договору предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов'язань боржника, є нерухоме майно, а саме: цех-депо, вентиляційна дільниця, загальною площею 1848,0 кв. м. (предмет іпотеки), що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (один «б» дріб два) (відповідно до рішення Ірпінської міської ради від 18.02.2016 р. № 552-8-VII вул. Дзержинського перейменовано на вул. Покровська).

Згідно з п. 1.6 Іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання боржником відповідних положень Кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до пп. 2.1.5 Іпотечного договору іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з Кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, пеню, витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов'язання чи умов цього договору.

Підпунктом 2.1.12 Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання терміну виконання боржником зобов'язання (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору), забезпеченого іпотекою за цим договором, воно не буде виконане та інших випадках, передбачених чинним законодавством України, цим договором та кредитним договором.

Положеннями п. 5.5 Іпотечного договору визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги, що випливають з п.п. 2.1.5 п. 2.1 ст. 2 цього договору.

Реалізація предмета іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України (п. 5.6 Іпотечного договору).

Відповідно до п. 7.3 Іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором та виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором.

Як встановлено судом, строк виконання зобов'язання позичальника з повернення суми кредитних коштів, передбачений п. 2.4 кредитних договорів № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116КЗ від 28.07.2016 р. настав, однак в порушення умов договору грошові кошти боржником (третьою особою) повернуті не були.

У звязку з невиконанням третьою особою (позичальником) своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за управління кредитом, комісії за зміну умов кредитного договору, пені за кредитними договорами, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат позивач, як кредитор та іпотекодержатель, просить суд задовольнити свої вимоги за кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116КЗ від 28.07.2016 р., укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, яким відповідач, як іпотекодавець, забезпечив виконання зобовязань третьою особою (позичальником) за Генеральною угодою та укладеними в її рамках кредитними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частинами 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель, набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 12 Закону України «Про заставу» встановлено, що у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо).

Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Стаття 20 Закону України «Про заставу» передбачає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (право), він зберігає право наступного стягнення на інші речі (права), що складають предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Частина 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначає, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з п. 1.6, пп. 2.1.4 Іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання боржником відповідних положень Кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до пп. 2.1.5 Іпотечного договору іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з Кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інші платежі; неустойку, пеню; витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов'язання чи умов цього договору.

Підпунктами 2.1.12 іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання терміну виконання боржником зобов'язання (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору), забезпеченого іпотекою за цим договором, воно не буде виконане та інших випадках, передбачених чинним законодавством України, цим договором та кредитним договором.

Положеннями п. 5.5 іпотечного договору визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги, що випливають з п.п. 2.1.5 п. 2.1 ст. 2 цього договору.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з досудовими вимогами № 195-00/3452 від 14.08.2017 р., № 195-00/4288 від 05.10.2017 р., № 195-00/5083 від 16.11.2017 р., № 195-00/5580 від 18.12.2017 р. про погашення заборгованості за кредитними договорами, у яких вказував про залишок заборгованості за кредитом та вимагав повного погашення заборгованості. Крім того, позивач повідомив, що у разі невиконання вимоги, останній має право задовольнити свої вимоги за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором.

Вказані досудові вимоги отримані відповідачем, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень № 820, № 680, № 080, № 004, однак залишені відповідачем без відповіді та виконання.

Станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, заборгованість боржника перед позивачем погашена не була.

Отже, беручи до уваги встановлення судом факту неналежного виконання третьою особою зобов'язань за кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116КЗ від 28.07.2016 р., укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р., враховуючи передбачене чинним законодавством, іпотечним договором право позивача на задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку, суд дійшов висновку, що вимога позивача про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами у сумі 3340611,09 дол. США та 46199106,59 грн. шляхом продажу на прилюдних торгах є обґрунтованою.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Частиною 6 статті 5 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Частиною 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Аналіз наведених положень статей 38, 39, 41 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що законодавець передбачив два способи звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду: шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів або застосування процедури продажу за статтею 38 Закону і в обох випадках у резолютивній частині рішення суду має зазначатися початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В розумінні Закону поняття ціна, як форма грошового вираження вартості товару, має визначатися за процедурою, передбаченою статтею 38 Закону.

Як вбачається з ч. 6 ст. 5 та ч. 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку», для визначення ціни продажу предмета іпотеки існує два способи: за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Суд вважає, що спосіб визначення початкової ціни для продажу майна з прилюдних торгів, виходячи з вартості предметів застави, зазначеної у договорі застави, може свідчити про досягнення між сторонами згоди щодо початкової ціни продажу заставного майна.

Суд зазначає, що вимога про визначення початкової ціни на рівні, не нижчому за цей вид майна, не поширюється на спосіб визначення початкової ціни за згодою іпотекодержателя та іпотекодавця як така, що суперечить граматичному тлумаченню першого речення частини 6 статті 38 Закону.

Також, суд вважає, що проведення прилюдних торгів, як спосіб реалізації звернення стягнення на заставне майно, дозволяє досягти справедливої ціни, яка відповідає ринковій на час здійснення реалізації спірного заставного майна, що забезпечує баланс інтересів заставодавця та заставодержателя при здійсненні такої процедури реалізації майна. Тому визначення початкової ціни заставного майна згідно з його вартістю у договорі застави (іпотеки) не матиме наслідків порушення законних інтересів сторін договору .

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 5002-10/1364-2012.

Посилання позивача на практику ОСОБА_2 Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.03.2018 р. у справі № 235/3619/15-ц, спростовується самими висновками, зробленими в постанові. Зокрема, Верховним Судом у даній постанові зазначено проте, що лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення по справі та не тягне за собою безумовного скасування ріння суду. При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим, відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що продаж предмета іпотеки повинен відбуватися шляхом проведення прилюдних торгів, із початковою ціною реалізації предмета іпотеки згідно з його заставною вартістю зазначеною договорі іпотеки.

Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору № 161116Z10 від 28.10.2016 р. за домовленістю сторін загальна заставна вартість нерухомового майна, а саме: цеху-депо, вентиляційної дільниці, загальною площею 1848,0 кв.м., що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (один «б» дріб два) (відповідно до рішення Ірпінської міської ради від 18.02.2016 р. № 552-8-VII вул. Дзержинського перейменовано на вул. Покровська) на дату укладення цього договору складає 11104800,00 грн.

Таким чином початкова ціна реалізації нерухомого майна а саме: цеху-депо, вентиляційної дільниці становить 11104800,00 грн.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. При цьому позов підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що розмір інфляційних втрат становить 2362764,42 грн., а не 2407526,71 грн., як зазначав позивач, а тому стягнення на майно звертається в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитними договорами, в тому числі в рахунок погашення інфляційних втрат у сумі 2362764,42 грн.

Таким чином, задоволенню підлягає вимога про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 161116Z10 від 28.10.2016 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 161116К2 від 28.07.2016 р. та № 161116КЗ від 28.07.2016 р. у сумі 3340611,09 дол. США (що станом на 27.06.2018 р. згідно офіційного курсу НБУ становить 87487831,73 грн.) та 46199106,59 грн.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Комелія» (02125, м. Київ, просп. Визволителів,7, код 30552984 ) перед Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, код 00032112) за Кредитним договором № 161116К2 від 28.07.2016 р. та Кредитним договором від № 161116К3 28.07.2016 р., укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 161114N5 від 25.12.2014 р., у розмірі 3340611,09 доларів США (що станом на 27.06.2018 р. згідно офіційного курсу НБУ становить 87487831,73 грн.) та 46199106,59 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (один «б» дріб два), яке є предметом іпотеки за іпотечним договором № 161116Z10 від 28.10.2016 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Дзержинського, буд. 1-Б, код 38273786), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.10.2016 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1029, а саме на:

- Цех-депо, вентиляційна дільниця, загальною площею 1848,0 кв.м.

Встановити спосіб реалізації вищевказаного предмета іпотеки за іпотечним договором № 161116Z10 від 28.10.2016 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 28.10.2016 р та зареєстрованим в реєстрі за № 1029, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Встановити початкову ціну реалізації предмету іпотеки - нерухомого майна, а саме: цеху-депо, вентиляційної діяльниці, загальною площею 1848,0 кв.м., що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (один «б» дріб два) (відповідно до рішення Ірпінської міської ради від 18.02.2016 р. № 552-8-VII вул. Дзержинського перейменовано на вул. Покровська) у розмірі 11104800,00 грн.

2. В іншій частині позову відмовити.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Дзержинського, буд. 1-Б, код 38273786) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, код 00032112) 616493,58 грн. (шістсот шістнадцять тисяч чотириста девяносто три грн. 58 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 ст. Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 07.09.2018 р.

Суддя О.О. Рябцева