РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року Справа № 918/129/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П., суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

позивача: Копик Л.Є. (довіреність №Ц/3-04/117-18 від 27.02.2018 року) (в режимі відоконференції з Господарським судом Львівської області)

відповідача 1: не з'явився

відповідача 2: Дяденчук А.І. (ордер на надання правової допомоги №357 від 07.05.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача 2 - Приватного підприємства "ТИКВА" на рішення господарського суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року у справі №918/129/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця"

до Товариства о обмеженою відповідальністю "Слобнест"

до Приватного підприємства "ТИКВА"

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року у справі №918/129/17 позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до Товариства о обмеженою відповідальністю "Слобнест", Приватного підприємства "ТИКВА" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено частково.

Зобов'язано Приватне підприємство "ТИКВА" усунути перешкоди у користуванні Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г. В позові Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" відмовлено. Присуджено до стягнення з Приватного підприємства "ТИКВА" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач 2 - Приватне підприємство "ТИКВА" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року у справі №918/129/17 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представник відповідача-1 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки ТОВ "Слобнест" не скористалося своїм правом на участь в судовому засіданні, при цьому останнє було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, крім того ухвалою апеляційного суду від 18 липня 2018 року явка представників сторін обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-1.

Безпосередньо в судовому засіданні представники відповідача-2 та позивача повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-2, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06 вересня 2007 року між Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" (покупець/відповідач-1) було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу (т.1, а.с.14), згідно пункту 1 якого продавець передає у власність покупцю майно, а саме: будівлю цукрового складу, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул. Біла, 87 г (адреса присвоєна згідно з наказом Управління містобудування та архітектури № 127 від 21.06.2007 p.), а покупець зобов'язується прийняти вказане майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Згідно умов договору дана будівля придбана без земельної ділянки, оскільки даний склад знаходиться у смузі відведення залізниці.

01 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" (орендодавець/відповідач-1) та Приватним підприємством "Тиква" (відповідач-2/орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення №0313 (т.1, а.с.15-16), згідно п.1.1 якого орендодавець зобов'язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар в свою чергу прийняти у строкове платне користування частину будівлі "Складу цукрового А-1" та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Об'єкт оренди знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Біла 87 г. Загальна площа приміщення, що орендується 150 кв.м. (п.п. 1.2-1.3).

12.07.2016 Приватне підприємство "Тиква" звернулось на адресу виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" з листом №15 від 07.07.2016, у якому зазначає, що підприємство планує забетонувати площадку розміром приблизно 500 кв. м. за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, поблизу будівлі Складу цукрового А-1 (т.1, а.с.17).

14.07.2016 ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" направлено відповідь на даний лист, в якій зазначалося, що дана земельна ділянка на якій ПП "Тиква" планує влаштувати бетонну площадку відноситься до земель залізничного транспорту, цільове призначення якої полягає в забезпеченні діяльності, пов'язаної з експлуатацією рухомого складу, ремонтом, удосконаленням і розвитком об'єктів залізничного транспорту. При цьому позивачем заборонено проводити бетонування площадки на земельній ділянці, що є смугою відведення залізниці (т.1, а.с.18).

Під час судового розгляду справи 918/780/16 у Рівненському апеляційному господарському суді за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до Приватного підприємства "Тиква", предметом якого є стягнення у сумі 47301,84 грн. за зберігання вантажу у смузі відведення залізниці, а саме в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, де й знаходиться склад ТОВ "Слобнест", ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" стало відомо, що земельна ділянка біля складу забетонована. На думку ПП "Тиква" зберігання вантажу проводиться не на території залізниці, а на бетонній площадці біля орендованого складу, надано докази облаштування даної площадки, а саме акт приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2016 року.

10.01.2017 комісією у складі працівників ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в районі колії №28 вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці.

За результатами даного обстеження встановлено: 1) дана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці, яка перебуває в постійному користуванні, згідно з даними технічної документації по встановленню меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне 1997 року; 2) на земельній ділянці розташований склад ТОВ "Слобнест", частину якого, орендує ПП "Тиква" та частина колії №28 станції Рівне, яка належить залізниці; 3) склад розташований на відстані 9,88 м. від межового знаку №96, встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне; 4) біля складу з південної сторони орієнтовно - 516 м. кв., із західної сторони орієнтовно - 60 м. кв. та з північної сторони орієнтовно - 629 м. кв. у межах смуги відведення залізниці, ПП "Тиква" проведено самовільне бетонування площадки на якій провадиться зберігання вантажу даного підприємства (т.1, а.с. 22-23).

Вважаючи, що зазначеними діями ТОВ "Слобнест" та ПП "Тиква" порушуються права ПАТ "Українська залізниця", як законного землекористувача, останнє звернулося до господарського суду з позовом про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від 27 березня 2017 року у справі №918/129/17 було призначено судову експертизу, на розгляд якої поставлено наступні питання:

- Чи відповідає нерухоме майно - будівля цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г , придбане Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) ознакам будівлі, споруди?

- Яка площа земельної ділянки під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та яка площа земельної ділянки необхідна для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення?

- Яку геометричну форму та межі на місцевості повинна мати земельна ділянка під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та земельна ділянка, необхідна для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення?

- Чи знаходиться земельна ділянка під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці?

- Чи наявна навколо будівлі цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г бетонна площадка? Якщо так то які її розміри і конфігурація відносно будівлі складу та чи знаходиться вона на земельній ділянці у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці?.

Проведення судової експертизи доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (43000, Волинська область, м.Луцьк, вул.Червоного Хреста,16).

За результатами експертного дослідження експертом Волинського відділення Львівського НДІСЕ на поставлені судом питання надано наступні висновки (Висновок №8472-8474 від 22 листопада 2017 року):

По першому питанню:

Нерухоме майно, а саме - будівля цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г, придбане Товариством обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) відповідає ознакам будівлі і на час проведення дослідження використовується як виробничо-складське приміщення.

По другому питанню:

Загальна площа земельної ділянки під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, в) Біла, 87Г становить 608,6кв.м..

Досліджуване складське приміщення облаштоване рампою для розвантаження сировини з вагонів, доставка яких передбачалась по існуючий колії. Власником будівлі в подальшому передбачається можливе використання існуючої колії для доставки сировини та матеріалів залізничним транспортом.

Враховуючи вищевикладене площа земельної ділянки необхідна для обслуговування будівлі складу враховуючи його цільове призначення має складатися з площі забудови, та площ площадок для розвантаження та завантаження продукції, проїздів автотранспорту з врахуванням радіусів кривих і має становити орієнтовно 0,2га - 0,4га в залежності від обсягів фасування та складування продукції.

З врахування вимог будівельних норм, існуючої забудови та обмежень користування за наявності автомобільного проїзду з вулиці Біла до будівлі складу і двох існуючих колій, крім колії №28 вздовж будівлі складу площа земельної ділянки для обслуговування складу по вул. Біла, 87Г має становити орієнтовно 0,3га.

По третьому питанню:

Геометрична форма та межі на місцевості земельної ділянки під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та земельної ділянки, необхідної для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення мають бути визначені з врахуванням існуючої забудови та необхідності обслуговування будівлі складу і забезпечення його виробничої діяльності з влаштуванням площадок для розвантаження та завантаження сировини та матеріалів, проїздів з радіусом кривих для розвороту автотранспортних засобів, що має становити 30м. Орієнтовні межі та геометрична форма наведені на плані-схемі земельної ділянки №1 в додатку.

По четвертому питанню:

Відповідно до наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році земельна ділянка під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці (а.с.31,33).

По п'ятому питанню:

Згідно наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці м.Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році бетонна площадка навколо будівлі цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне вул. Біла, 87Г знаходиться на земельній ділянці у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці. Конфігурація та розміри бетонної площадки визначені при проведенні топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки і наведені на плані-схемі №2 в додатку.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону (ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України).

Землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту (ч.1 ст.11 Закону України "Про транспорт").

Землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України "Про транспорт". До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту (ст. 6 Закону України "Про залізничний транспорт").

Статтею 68 Земельного кодексу України передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Норми цієї статті кореспондується зі статтею 23 Закону України "Про транспорт".

Згідно п. 4 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 р. N 318- Р передбачено суб'єктам управління об'єктами державної власності не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, та земельних ділянок, відчуження яких здійснюється для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності), до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження.

Крім того, ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України містить імперативні норми щодо неможливості передання у приватну власність земель державної власності, що знаходяться під державними залізницями.

Статтею 149 Земельного кодексу України передбачено порядок вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної власності, згідно до якого ці землі можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 цієї статті встановлює, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 117 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішенням відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим кодексом.

Що стосується виникнення в Залізниці права на землі смуг відведення, то таке право виникло на підставі Положення "Про землі, надані транспорту", затвердженого Постановою Центрального виконавчого комітету СРСР №58, Ради народних комісарів СРСР №50 від 07.02.1933, відповідно до ст.1 якого, землями, наданими транспорту, визнавались перелічені в ст.ст. 4-8 цього Положення землі. А відповідно до ст. 4 цього Положення до залізничних транспортних земель відносились землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об'єктами залізничної інфраструктури. Дане Положення набрало чинності та діяло на вищевказаних землях із 1939-го року, на підставі Закону СРСР "Про включення Західної України у склад СРСР із возз'єднанням її із УРСР" від 01.11.1939 до набрання чинності Постанови Ради Міністрів СРСР №24 від 08.01.1981 "Про затвердження Положення про землі надані транспорту". Статтею 1 цього Положення землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних задач. Розміри земельних ділянок, наданих для вказаних цілей визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку норма або проектно-технічної документації.

Підтвердженням того, що вказана земельна ділянка з 1969 року була зайнята об'єктами залізничної інфраструктури на момент чинності Положення "Про землі, надані транспорту", затвердженого Постановою Центрального виконавчого комітету СРСР № 58, є також і "План границ и станционной территории станции Ровно, Львовской железной дороги", погоджений із представником Виконкому Рівненської міської ради депутатів трудящих - архітектором та складений Дорожньо-проектною конторою Південно-Західної залізниці у 1969 році.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування Земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Спірна земельна ділянка використовується як смуга відведення залізниці під залізничним полотном та його облаштуванням, а отже, належать до земель залізничного транспорту і не може передаватися у приватну власність.

За таких обставин наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено законом. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 07.10.2015 у справі №3-641гс15, Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі №5017/2972/2012.

У апеляційній скарзі ПП "Тиква" посилається на статтю 120 Земельного кодексу України, якою передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Однак, як вбачається з умов договору купівлі-продажу від 06 липня 2007 року будівлі цукрового складу укладеному між ТОВ "Слобнест" та ПП "ОВАС", в ньому взагалі не зазначено на якій земельній ділянці він (склад) розміщений, зокрема її кадастровий номер, площа, тощо та на яку земельну ділянку переходить право до покупця у зв'язку з набуттям права власності на будівлю складу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що статтею 120 Земельного кодексу України хоча і передбачено перехід права власності на земельну ділянку або її частину, на якій розміщені жилий будинок, будівля або споруда, до особи яка набула право власності на них, однак в даній статті передбачено, що такий перехід відбувається без зміни цільового призначення земельної ділянки.

У разі віднесення державної земельної ділянки до земель залізничного транспорту змінити її правовий статус в силу вище перерахованого законодавчого акту не можливо.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічне положення закріплене статтею 120 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу від 06.07.2007 будівлі цукрового складу між ПП "ОВАС" та ТОВ "Слобнест".

Крім того, місцевим господарським судом правомірно відмічено, що редакція статті 120 Земельного кодексу України на момент придбання складу приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "Овас" (договір купівлі-продажу №2 від 10 січня 2004 року між ТзОВ "Фіко" та ПП "Овас", рішення господарського суду м.Києва від 05 вересня 2005 року №40/336) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Тобто, як на момент придбання складу приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "Овас", так і на момент його придбання ТОВ "Слобнест" зазначені норми закону не передбачали автоматичного переходу від продавця до покупця права на земельну ділянку, на якій розміщено житловий будинок, будівлю або споруду, які являлися об"єктом купівлі-продажу. Не передбачали зазначені норми і переходу права на земельну ділянку до покупця від третьої особи, яка не була стороною договору купівлі-продажу житлового будинку, будівлі або споруди, але була користувачем (власником) земельної ділянки, на якій вони розміщені і поряд з ними.

Натомість, апелянт - Приватне підприємство "Тиква" посилається на редакцію статті 120 Земельного кодексу України у редакції Закону України від 05 листопада 2009 року №1702-VI, яка почала діяти з 01 січня 2010 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу від 06 липня 2007 року будівлі цукрового складу між ТОВ "Слобнест" та ПП "ОВАС".

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов'язків саме сторін цього договору. Зокрема, сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна, є продавець та покупець, і, відповідно саме для зазначених осіб договір купівлі-продажу встановлює права та обов'язки.

Крім того, відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Як встановлено судами обох інстанцій, договір купівлі-продажу будівлі складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г укладено 06 вересня 2007 року між Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" (покупець).

Відтак, саме між цими суб'єктами цивільних правовідносин виникли права та обов'язки, і саме від Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" мало перейти наявне у неї право користування земельною ділянкою у порядку статті 120 ЗК України.

Крім того, саме з моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації нерухомого майна до особи переходить право на земельну ділянку.

Судом встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщено придбаний ТОВ "Слобнест", на підставі укладеного 06 вересня 2007 року з Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" договору купівлі-продажу склад цукровий А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, відноситься до земель залізничного транспорту, перебувала до укладення договору купівлі-продажу і перебуває у постійному користуванні Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на підставі закону, яке не було стороною договору.

За таких обставин право користування земельною ділянкою, яке належить Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця", ні до Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС", ні до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" на підставі статті 120 ЗК України не перейшло.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 07.10.2015 у справі №3-641гс15.

Безпідставним є посилання апелянта на статтю 41 Конституції України відповідно до якої право приватної власності є непорушним, що стосується ділянки необхідної для обслуговування будівлі складу, оскільки в даному випадку порушується право користування майном підприємства залізничного транспорту так як на території, яка визначена експертом необхідною для обслуговування будівлі складу, знаходяться станційні колії, які належать позивачу. До того ж варто зазначити, що відповідно Постанови КМУ від 04 березня 2015 року №83, до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави також включено Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" (на даний час регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"), а тому позбавлення позивача права користування земельною ділянкою, а також станційними коліями, розміщеними на ній, посилаючись на статтю 120 Земельного кодексу України є безпідставним.

В той же час, у висновку експерта, зокрема, зазначено, що власником будівлі у подальшому передбачається можливе використання існуючої колії для доставки сировини. Однак дана колія не належить власнику будівлі, тобто відповідачу 1, тому використання її можливе лише у разі укладення відповідного договору із позивачем.

Судами встановлено, що ПП "Тиква" орендує в Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" частину будівлі "Склад цукровий А-1" площею 150 кв.м. по вул. Біла, 87Г в м. Рівне, відповідно до договору № 0313 від 01.03.2013 року оренди нежитлового приміщення.

12 липня 2016 року Приватне підприємство "Тиква" звернулось на адресу виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" з листом №15 від 07 липня 2016 року, у якому зазначає, що підприємство планує забетонувати площадку розміром приблизно 500 кв. м. за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, поблизу будівлі Складу цукрового А-1.

14 липня 2016 року позивачем направлено відповідь на даний лист, у якому зазначалося, що дана земельна ділянка на якій відповідач 2 планує влаштувати бетонну площадку відноситься до земель залізничного транспорту, цільове призначення якої полягає в забезпеченні діяльності, пов'язаної з експлуатацією рухомого складу, ремонтом, удосконаленням і розвитком об'єктів залізничного транспорту. При цьому позивачем заборонено проводити бетонування площадки на земельній ділянці, що є смугою відведення залізниці.

В подальшому, Приватним підприємством "Тиква" проведено бетонування площадки поблизу будівлі Складу цукрового А-1 за адресою м.Рівне, вул.Біла, 87 Г у межах смуги відведення залізниці. Факт бетонування площадки підтверджується: Актом №1 приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2016 року між Замовником - ПП "Тиква" та підрядником ТОВ "Павют" /т.1, а.с. 21/, відповідно до якого проведено роботи по улаштуванню промислової бетонної підлоги в кількості 1375, 00 кв.м.; Актом обстеження земельної ділянки від 10 січня 2017 року /т.1, а.с.22/, складеним комісією позивача, за результатами якого встановлено: 1) дана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці, яка перебуває в постійному користуванні, згідно з даними технічної документації по встановленню меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне 1997 року; 2) на земельній ділянці розташований склад ТОВ "Слобнест", частину якого, орендує ПП "Тиква" та частина колії №28 станції Рівне, яка належить залізниці; 3) склад розташований на відстані 9,88 м. від межового знаку №96, встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне; 4) біля складу з південної сторони орієнтовно - 516 м. кв., із західної сторони орієнтовно - 60 м. кв. та з північної сторони орієнтовно - 629 м. кв. у межах смуги відведення залізниці, ПП "Тиква" проведено самовільне бетонування площадки на якій провадиться зберігання вантажу даного підприємства; Висновком №8472-8474 від 22 листопада 2017 року судової інженерно-технічної експертизи по справі №918/129/17, яким встановлено, що: 1) відповідно до наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році земельна ділянка під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці /т.1, а.с.31, 33/; 2) згідно наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці м.Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році бетонна площадка навколо будівлі цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне вул. Біла, 87Г знаходиться на земельній ділянці у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці. Конфігурація та розміри бетонної площадки визначені при проведенні топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки і наведені на плані-схемі №2 в додатку.

Факт бетонування площадки поблизу будівлі Складу цукрового А-1 за адресою м.Рівне, вул.Біла, 87 Г у межах смуги відведення залізниці не заперечується і не оспорюється відповідачем 2 - ПП "Тиква".

За результатами розгляду справи та дослідженням доказів, наявних в ній, як судом першої так і апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, використовується як смуга відведення залізниці під залізничним полотном та його облаштуванням і належать до земель залізничного транспорту.

Відтак, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що діями Приватного підприємства "Тиква", а саме бетонування останнім площадки поблизу будівлі Складу цукрового А-1 за адресою м.Рівне, вул.Біла, 87 Г у межах смуги відведення залізниці, порушуються цивільні права та інтереси Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як законного землекористувача.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування Земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до частини 1 статті 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини 1 статті 153 цього ж Кодексу власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 2 статті 158 Земельного кодексу України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У цьому випадку підставою для звернення до суду є порушення відповідачами права позивача на використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, а саме для забезпечення функціонування залізничного транспорту.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача 2 - ПП "Тиква" усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, грунтуються на законі, є правомірними, і, відповідно підлягають задоволенню, оскільки позивач належними та допустимими доказами довів наявність порушення зі сторони відповідача-2 його цивільних прав та інтересів, як законного користувача земельною ділянкою. При цьому, місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог до відповідача 1 - ТОВ "Слобнест", оскільки позивачем не доведено того, що відповідач 1 порушує його цивільні права та інтереси, як законного користувача земельною ділянкою в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г.

Посилання апелянта на постанову Вищого господарського суду України від 22 вересня 2015 року у справі №922/2257/14 не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки обставини справ не є тотожними. Залізниця не була відчужувачем будівлі, тому укладення договору між ТОВ "Слобнест" та ПП "Овас" щодо купівлі будівлі складу не може вплинути на права та обов'язки позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст. 74 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ТИКВА" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року у справі №918/129/17 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №918/129/17 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "03" вересня 2018 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.