ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/21074/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті"

представник позивача - Тиховліс В.Р.

відповідач - Міністерство оборони України

представник відповідача - Кривошея Д.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті"

на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Андрієнка В.В. - головуючого, Буравльова С.І., Власова Ю.Л. від 24 квітня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва у складі Чинчин О.В. від 07 лютого 2018 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (далі - позивач) звернулося з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про визнання розірваним з 23.05.2016 договору поставки від 14.03.2016 № 286/1/16/2.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем встановленого статтями 689, 690 Цивільного кодексу України обов'язку з прийняття поставленого позивачем товару у встановлений договором строк шляхом оформлення відповідних актів приймання-передачі, внаслідок чого позивач набув право відмовитись від договору в односторонньому порядку. В якості обґрунтування правових підстав для виникнення права на розірвання договору в односторонньому порядку позивач вказав частину 3 статті 538, частину 4 статті 690 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Судами встановлено, що за умовами договору від 14.03.2013 №286/1/16/2 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу, олив мастильних для техніки спеціального призначення позивач (постачальник) зобов'язався поставити у 2016 році для потреб відповідача (замовник) продукцію (паливо та оливи мастильні) згідно специфікації, а останній зобов'язався забезпечити приймання продукції та її оплату у встановленому договором порядку. У додатку №1 до вказаного договору сторонами погоджено порядок приймання продукції, яким серед іншого передбачено складання замовником акта приймання продукції протягом 3 діб після прибуття продукції до місця поставки, який є підтвердженням приймання продукції, а оплата товару здійснюється замовником протягом 30 банківських днів з дати подання постачальником належним чином оформлених документів, у тому числі і акта прийому-передачі продукції ( пункт 4.1 договору).

5. Так, на виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару в кількості 320,803 тон, що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними № 646 від 15.04.2016 на суму 3 238 579,34 грн., № 647 від 16.04.2016 на суму 2 749 202,23 грн. та актами прийому-передачі продукції № 128 від 04.05.2016 суму 3 238 579,34 грн., № 129 від 04.05.2016 на суму 2 749 202,23 грн. Поставлений товар був своєчасно та в повному обсязі оплачений відповідачем за платіжними дорученнями № 286/1/1427 від 10.05.2016 року на суму 3 238 579,34 грн. та № 286/1/1431 від 10.05.2016 року на суму 2 749 202,23 грн. Зазначені обставини виконання договору від 14.03.2013 №286/1/16/2 були також встановлені судовим рішенням у справі № 910/13945/16 між тими ж сторонами, а отже з урахуванням положень ч. 4 ст. 75 ГПК України є преюдиційними для даного спору.

6. Чинним законодавством, зокрема статтею 651 ЦК України та статтею 188 Господарського кодексу України допускається розірвання договору за згодою сторін. Одночасно розірвання договору на вимогу однієї зі сторін можливе у випадку, якщо це прямо передбачено договором або законом, а також за рішенням суду, зокрема у разі істотного порушення умов договору іншою стороною.

7. Проте фактичні обставини справи свідчать про досягнення позивачем мети укладеного договору (своєчасне отримання оплати за поставлений товар) та, відповідно, відсутність порушень відповідачем умов договору поставки в розумінні статті 651 ЦК України, які можуть бути підставою для дострокового розірвання договору на вимогу позивача за рішенням суду, тоді як права позивача на розірвання договору в односторонньому порядку умови договору не передбачають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи позивача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

9. Судами встановлено, що приймання відповідачем поставленої продукції з підписанням відповідних актів приймання-передачі здійснено не протягом трьох діб, як це передбачено умовами договору, а з простроченням на 8-9 днів. Отже, відповідач безпідставно не виконував свій обов'язок з прийняття товару у встановлений строк, внаслідок чого у позивача виникли очевидні підстави вважати, що відповідач не виконає свій обов'язок з прийняття та оплати товару у встановлений строк, що свідчить про набуття позивачем права односторонньої відмови від договору в силу частини 4 статті 690 ЦК України.

10. Суди неправильно застосували до спірних правовідносин положення статті 188 Господарського кодексу України, пославшись на необхідність дотримання встановленої вказаною нормою процедури розірвання договору, оскільки позивач вже набув права односторонньої відмови від договору в силу статті 690 ЦК України, а саме у зв'язку з порушенням відповідачем встановленого договором строку прийняття товару.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

11. Верховний Суд вважає помилковим посилання скаржника в пункті 9 Постанови на положення частини 4 статті 690 ЦК України в якості правової підстави для односторонньої відмови від договору. Так, за замістом вказаної норми у разі зволікання покупця з прийняттям товару або відмови від його прийняття продавець має право вимагати його прийняття та оплати або має право відмовитись від договору купівлі-продажу. Проте у даному випадку судами встановлено факт прийняття відповідачем поставленого товару та його повну оплату останнім. Тобто позивач, вже отримавши оплату за поставлений за договором товар, одночасно намагається довести наявність у нього права на відмову від договору, безпідставно посилаючись при цьому на положення частини 4 статті 690 ЦК України.

11.1. Натомість суди попередніх інстанцій надали правильну правову кваліфікацію спірним правовідносинам (пункти 6, 7 Постанови) та дійшли обґрунтованих висновків про те, що фактично позивач посилається на наявність підстав для одностороннього розірвання договору внаслідок істотного порушення відповідачем його умов, що врегульовано частиною 2 статті 651 ЦК України. При цьому частина 2 статті 651 ЦК України містить визначення істотного порушення договору як такого, коли внаслідок завданої цим шкоди інша сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

11.2. Установлені у справі обставини свідчать про досягнення сторонами мети укладеного договору (з боку відповідача - отримання товару, з боку позивача - отримання встановленої договором оплати за поставлений товар) та, відповідно, відсутність правових підстав для розірвання договору відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України.

12. З урахуванням вищенаведеного безпідставним є і твердження скаржника в пункті 10 Постанови, оскільки судами застосовано положення статті 188 Господарського кодексу України з метою роз'яснення правового механізму розірвання договору в залежності від наявності або відсутності згоди сторін на таке розірвання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

13. Враховуючи вищевикладене та межі перегляду справи судом касаційної інстанції, касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2018 року у справі № 910/21074/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.