ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2018 р. Справа № 911/1366/18

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства "Український будівельно- інвестиційний банк"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Шляхово- будівельне управління №41"

2. ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Корпорація комунальна корпорація "Київавтодор"

(01133, м. Київ, вул. Командира Каменєва, буд.6, код 03359026)

про стягнення 257847,37 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Шляхово-будівельне управління №41" та ОСОБА_1 про стягнення 257847,37 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення ПАТ «Шляхово-будівельне управління №41» взятих на себе зобов'язань за договором №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 в частині повернення суми кредиту та нарахованих відсотків на підставі кредитного договору та договору поруки №BG/UA/03-2-09554/P1 від 20.03.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2018 відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати без проведення судового засідання.

10.07.2018 через канцелярію суду ОСОБА_1 подав контррозрахунок суми основного боргу, 28% річних та пені. Зазначив, що згідно договору поруки BG/UA/03-2-0954/PI від 20.03.2018 прийняв на себе зобов'язання бути поручителем ПАТ «ШБУ №41» за договором про надання гарантії №№BG/UA/03-2-0954 від 20.03.2018, а не за кредитним договором №В9-ЮКЛ/160714/1 від 16.07.2014. Вважає вимогу позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №В9-ЮКЛ/160714/1 від 16.07.2014 в сумі 257847,37 на підставі договору поруки №BG/UA/03-2-0954/PI від 20.03.2018 безпідставною та необґрунтованою.

10.07.2018 через канцелярію суду представник ПАТ «Шляхово-Будівельне управління №41» подав контррозрахунок суми основного боргу, 28% річних та пені. Частково визнав позовні вимоги в розмірі 248105,71 гривень, а саме: 237000,00 гривень сума основного боргу, 1541,15 гривень 28% річних, 9564,56 гривень пені. Решту позовних вимог відповідач 1 вважає безпідставними та невірно нарахованими. Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 257847,37 гривень за кредитним договором №В9-ЮКЛ/160714/1 від 16.07.2014 на підставі договору поруки №BG/UA/03-2-0954/PI від 20.03.2018 відповідач-1 заперечував в повному обсязі.

20.07.2018 через канцелярію суду представник третьої особи подав письмові пояснення.

20.07.2018 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про уточнення позовних вимог шляхом виправлення описки в позовній заяві.

20.07.2018 через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву.

31.07.2018 через канцелярію суду представник ПАТ «Шляхово-Будівельне Управління №41» подав додаткові письмові пояснення стосовно основного боргу, 28% річних та пені.

09.08.2018 через канцелярію суду представник позивача подав додаткові письмові пояснення.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 між публічним акціонерним товариством «Український Будівельно-Інвестиційний Банк» (гарант) та публічним акціонерним товариством «Шляхово-Будівельне Управління №41» (принципал) був укладений договір №BG/UA/03-2-0954, відповідно до п. 1.1. якого гарант за дорученням принципала надає на користь комунальна корпорація «Київавтодор», банківську гарантію (в подальшому «гарантія») гарантію забезпечення пропозиції на суму 287000,00 гривень згідно з тендерною документацією щодо проведення відкритих торгів на закупівлю: Будівництво трубопроводів, ліній зв'язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь (капітальний ремонт дорожнього покриття проспекту правди на ділянці від вул. Маршала Гречка до вул. Газопровідної у Подільському районі) - код за КД 021:2015 - 45230000-8.

Гарантія надається на термін до 26.07.2018 включно і набуває чинності з 26.03.2018. Строк дії цього договору - до 09.08.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Гарантія надається принципалу для подальшої передачі бенефіціару (п.п. 1.2., 1.4. договору).

Відповідно до п. 2.2.2 договору у разі порушення принципалом зобов'язання, забезпеченого гарантією, та отримання письмової вимоги бенефіціара не пізніше 2 (другого) банківського дня повідомити про це принципала і передати йому копію вимоги.

Згідно з п. 2.1.6. договору протягом 2 (двох) банківських днів з дня отримання копії вимоги з доданими до неї документами, перерахувати гаранту належну до сплати суму згідно з реквізитами, вказаними гарантом у повідомленні про надходження вимог.

Відповідно до п. 2.2.4. договору у разі невиконання принципалом умов п. 2.1.7. цього договору перерахувати бенефіціару суму вимоги, яка не може перевищувати суму наданої гарантії, якщо вимога і додані до неї документи відповідають умовам гарантії і надані гаранту до закінчення строку дії гарантії, та повідомити принципала в письмовій формі про виконання зобов'язань за гарантією.

Згідно з п. 2.2.4. договору гарантії гаранту у разі невиконання принципалом умов п. 2.1.6. цього договору перерахувати бенефіціару суму вимоги, яка не може перевищувати суму наданої гарантії, якщо вимога і додані до неї документи відповідають умовам гарантії і надані гаранту до закінчення строку дії гарантії, та повідомити принципала в письмовій формі про виконання зобов'язань за гарантією.

Згідно з п. 2.1.7. договору гарантії у разі виконання гарантом зобов'язань за гарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування принципала, і він зобов'язаний сплачувати відсотки за платежів за гарантією в розмірі 28% вічних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією. Строк дії кредиту - 7 календарних днів. Принципал зобов'язаний повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту.

Згідно з п. 2.4.2 договору гарантії гарант має право на зворотну вимогу до принципала в межах суми, сплаченої ним за гарантією, та відсотками, нарахованими у випадку кредитування згідно з п. 2.1.7. цього договору.

Згідно з п. 4.1. договору гарантії за невиконання або несвоєчасне виконання умов пп. 2.1.1, 2.1.2., 2.1.3, 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9 цього договору принципал сплачує гаранту пеню у розмірі 0,1% процентів від суми невиконання або несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно з п. 4.3. договору гарантії за невиконання або часткове невиконання інших умов цього договору сторони несуть майнову відповідальність згідно з чинним законодавством України. Винна сторона відшкодовує іншій стороні всі заподіяні з її вини збитки.

Цей договір складено у 2-х примірниках українською мовою, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у гаранта, інший - у принципала (п. 5.9. договору).

ПАТ «Шляхово-Будівельне Управління №41» стало переможцем закупівлі №UA-2018-02-23-000894-b «Капітальний ремонт дорожнього покриття проспекту правди на ділянці від вул. Маршала Гречка до вул. Газопровідної у Подільському районі» у зв'язку з чим бенефіціаром прийнято та 29.03.2018 опубліковано на веб-порталі рішення про намір укласти відповідний договір з принципалом.

Згідно з п. 6.1. тендерної документації бенефіціаром замовник укладає договір про закупівлю з учасником, якого визнано переможцем торгів, протягом строку дії його пропозиції не пізніше ніж через двадцять днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. Тобто останнім днем укладення вказаного договору між бенефіціаром та принципалом є 17.04.2018.

Згідно з п. 1 ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлі забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

Згідно з п. 6.4. розділу 6 тендерної документації щодо проведення процедури відкритих торгів на закупівлю розміщеною бенефіціаром на веб-порталі передбачено, що цією тендерною документацією замовник вимагає від учасника-переможця процедури закупівлі внесення забезпечення виконання договору (договірне забезпечення) у розмірі 5% від вартості договору про закупівлю.

Принципал порушив умови проведення торгів не надав забезпечення виконання договору про закупівлю.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію в разі якщо переможець відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або укладення договору про закупівлю про що свідчить звіт про результати проведення процедури закупівлі розміщений на веб-порталі.

24.04.2018, Банк отримав від бенефіціара вимогу вих. №01-19/12/1481 від 20.04.2018 про настання гарантійного випадку та сплату бенефіціару повної суми гарантії у розмірі 287000,00 гривень.

Згідно з наданою гарантією гарант безвідклично та безумовно зобов'язався виплатити бенефіціару суму цієї гарантії, що складає 287000,00 гривень в тому числі у випадках не підписання учасником, що став переможцем тортів, договору про закупівлю всупереч вимогам тендерної документації; ненадання переможцем процедури торгів забезпечення виконання договору про закупівлю після оприлюднення наміру укласти договір, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

У відповідності до п. 2.2.2. договору гарантії банк направив принципалу повідомлення про отримання вимоги №1782 від 26.04.2018 з проханням: - перерахувати АТ "УКРБУДІНЕСТБАНК" суму в розмірі 287000,00 гривень для забезпечення компенсації суми вимоги згідно договору №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Не отримавши від принципала відповіді на повідомлення про отримання вимоги №1782 від 26.04.2018, гарант 04.05.2018, згідно вимоги бенефіціара №01-19/12/1481 від 20.04.2018 року та відповідно до Договору № BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 року, сплатив на користь бенефіціара 287000,00 гривень за рахунок власних коштів, що підтверджується платіжним дорученням №30261 від 04 травня 2018 року та випискою по особовим рахункам за 04.05.2018.

Позивач зазначив, що фактично відбулось кредитування відповідача-1 на суму 287000,00 гривень.

14.05.2018 банк надіслав принципалу повідомлення (вимогу) про виконання порушених зобов'язань №1904 з розрахунком заборгованості за Договором гарантії станом на 14.05.2018 та вимогою погасити прострочену заборгованість.

22.05.2018 відповідачем-1 частково погашено заборгованість за договором гарантії у сумі 50000,00 гривень в т.ч.: - 45982,00 гривень часткова сплата кредитної заборгованості згідно до умов договору гарантії, меморіальний ордер №167436 від 22.05.2018; - 4018,00 гривень сплата відсотків згідно умов договору гарантії, меморіальний ордер №167454 від 22.05.2018.

Проте, принципал (відповідач-1) взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, кошти у встановлені строки не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання за договором гарантії, що зумовило нарахування на підставі п. 2.1.7. договору гарантії процентів за користування кредитом у розмірі 5248,84 гривень за період з 04.05.2018 по 19.06.2018 та нарахування на підставі п. 4.1. договору гарантії пені у розмірі 11580,53 гривень за період з 04.05.2018 по 19.06.2018, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості.

Відповідач-1 доказів погашення кредиту та сплати процентів за користування кредиту повному обсязі суду не надав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 Господарського кодексу України).

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов'язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов'язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (ч. 3 ст. 200 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно із ч. 2 ст. 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

З урахуванням викладеного, у відповідача на підставі п. 2.1.6 Договору виникло зобов'язання протягом двох банківських днів з дня отримання копії вимоги перерахувати Гаранту належну до сплати суму згідно з реквізитами, вказаними Гарантом у повідомленні про надходження вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги п. 2.1.6, 2.1.7 Договору та ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання відповідача-1 з відшкодування банку-гаранту суми гарантійного платежу та сплати процентів мало бути виконано відповідачем у строк протягом двох банківських днів з дня отримання копії вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач-1 вчиняв дії, які за своїм змістом спрямовані на визнання боргу, здійснив часткове погашення заборгованості в сумі 50000,00 гривень та представник відповідача 1 частково визнав суму боргу в розмірі 248105,71 гривень, а саме: сума основного боргу в розмірі 237000,00 гривень, 28% річних в розмірі 1541,15 гривень та 9564,56 гривень пені. Решту позовних вимог відповідач-1 вважає безпідставними та невірно нарахованими.

Відповідач-1 зазначає, що з 05.05.2018 по 11.05.2018 включно відбулось кредитування відповідача-1. Строк дії кредиту становить 7 календарних днів. За вказаний період відповідач-1 зобов'язаний сплати 28% річних від сплачено позивачем та невідшкодованої відповідачем-1 суми. Відтак, заборгованість яка виникла внаслідок нарахування 28% річних протягом семи календарних днів становить 1541,15 гривень. Нарахування позивачем 28% річних більш тривалий строк ніж 7 календарних днів вважає безпідставними.

Стосовно заперечень відповідачів що нарахування 28% річних за строк понад 7 календарних днів з дати сплати банком на користь ККК «Київавтодор» гарантійного платежу є безпідставним, суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 2.1.7. договору гарантії у разі виконання гарантом зобов'язань за гарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування принципала, і він зобов'язаний сплачувати відсотки за платежів за гарантією в розмірі 28% вічних від сплаченої гарантом та невідшкодованої принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією. Строк дії кредиту - 7 календарних днів. Принципал зобов'язаний повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту.

Строк дії кредиту - 7 календарних днів це строк виконання зобов'язання, після спливу якого принципал (відповідач-1) зобов'язаний повернути гаранту (позивач) суму кредиту та нараховані відсотки. Строк у 7 календарних днів не обмежує нарахування відсотків за користування кредитом які відповідач повинен сплачувати до моменту повного відшкодування на користь гаранта сум, сплачених останнім за гарантією як визначено п. 2.1.7 договору гарантії.

Стосовно заперечень відповідачів щодо суми основного боргу за договором №BG/UA/03-2-0954 від 20.03.2018, суд зазначає наступне:

Як зазначено вище, позивач 04.05.2018 перерахував згідно договору про надання гарантії на користь ККК «Київавтодор» грошові кошти в сумі 287000,00 гривень.

Відповідач-1 отримавши від позивача повідомлення (вимогу) про виконання порушених зобов'язань №1905 від 14.05.2018 на виконання зобов'язання за договором перерахував позивачеві 50000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №166 від 22.05.2018.

Згідно ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються проценти і неустойка,

- у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Заборгованість за договором гарантії у сумі 50000,00 гривень було розподілено наступним чином: 4018,00 гривень сплата відсотків згідно умов договору гарантії (за період з 04.05.2018 по 22.05.2018); 45982,00 гривень часткова сплата кредитної заборгованості згідно умов договору гарантії.

Таким чином розподіл перерахованих відповідачем-1 суми здійснено банком з дотримання норм закону.

Оскільки, факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати суми гарантійного платежу підтверджений матеріалами справи та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за гарантією в розмірі 241018,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 28% річних за період з 23.05.2018 по 19.06.2018 в сумі 5248,84 гривень та пені за період з 04.05.2018 по 19.06.2018 в сумі 11580,53 гривень.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було зазначено вище, в п. 2.1.7. Договору сторони домовились, що у разі виконання Гарантом зобов'язання за Гарантією за рахунок власних коштів, вважається, що відбулося кредитування Принципала, і він зобов'язаний сплачувати відсотки за платіж за Гарантією в розмірі 28 % річних від сплаченої Гарантом та невідшкодованої Принципалом суми до моменту повного відшкодування на користь Гаранта сум, сплачених останнім за Гарантією. Строк дії кредиту - 7 календарних днів. Принципал зобов'язується повернути гаранту суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту.

Розрахунок 28% річних, виконаний позивачем, є невірним.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
241018.0023.05.2018 - 19.06.20182828 %5176.93

Щодо вимог позивача про стягнення 11580,53 гривень пені, суд зазначає наступне.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається що період за який виконується розрахунок з 04.05.2018 (дати сплати гарантії) до 19.06.2018.

Разом з тим, враховуючи умови п. 2.1.7., яким унормовано, що відповідач-1 зобов'язується повернути позивачу суму кредиту та нараховані відсотки не пізніше наступного дня після закінчення строку дії кредиту, який, в свою чергу, триває 7 днів, судом встановлено, що прострочення виконання зобов'язання взятого відповідачем-1 щодо повернення суму кредиту та нарахованих відсотків почалось з 12.04.2018.

При цьому, за умовами договору за невиконання або несвоєчасне виконання умов пп. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9 договору гарантії принципал сплачує гаранту пеню у розмірі 0,1% процентів від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення (п. 4.1. Договору гарантії).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом здійснено перерахунок розміру пені з урахуванням вищенаведених умов договору, за результатами якого встановлено, що вірний розмір пені становить 9227,05 гривень (за період з 12.05.2018 по 19.06.2018).

В забезпечення належного виконання зобов'язання умов договору №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018, ПАТ «Український Будівельно-Інвестиційний Банк» (гарант) та ОСОБА_1 (поручитель) підписаний договір поруки №BG/UA/03-2-0954/P1 від 20.03.2018.

Відповідно до цього договору поручитель зобов'язується солідарно з принципалом відповідати перед гарантом за виконання принципалом всіх його зобов'язань за договором гарантії.

Сторони договору визначають, що у випадку невиконання принципалом взятих на себе зобов'язань за договором гарантії, у разі настання гарантійного випадку поручитель несе солідарну відповідальність перед гарантом у тому ж обсязі, що і принципал, включаючи сплату основного боргу за договором гарантії, нарахованих відсотків за користування наданих гарантом коштів та неустойки, передбачених основним зобов'язанням. У разі невиконання принципалом зобов'язань за договором гарантії у встановлені ним строки, поручитель зобов'язується оплатити заборгованість принципала в десятиденний строк з дати пред'явлення гарантом вимоги. Датою пред'явлення гарантом вимоги про оплату заборгованості принципала є день вручення гарантом вимоги поручителю на руки. До вимоги гаранта додається розрахунок суми заборгованості із зазначенням термінів оплати (п.п. 2.1., 2.2. договору).

Цей договір складено в двох оригінальних примірниках українською мовою, по одному примірнику сторонам, причому все примірники цього договору мають однакову юридичну силу (п. 4.6. договору).

З огляду на солідарний обов'язок перед кредитором боржником за основним зобов'язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимого до них разом чи до будь-якого з них окремо.

В даній позовній заяві позивачем заявлено однакові до кожного з відповідачів щодо стягнення заборгованості за одним договором солідарно з боржника та поручителя.

Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачена у процесуальному законі незалежно від того чи, існує мін цими відповідачами солідарне зобов'язання.

Позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов'язаними з обов'язком належного виконання основного зобов'язання за кредитним договором, а тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом.

Аналогічна правова позиції викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 у справі № 638/13998/14-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від З жовтня 2017 року № 2147-УІІІ господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи- підприємці.

Тобто, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України № 2147-УІІІ господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку об'єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов'язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов'язання.

Аналогічна правова позиції викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.03.2018 по справі № 415/2542/15-ц.

З огляду на вищезазначене, даний спір має розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки сторонами основного зобов'язання є юридичні особи.

На виконання умов договору, 14.05.2018 позивач надіслав поручителю та принципалу повідомлення (вимогу) про виконання порушених зобов'язань.

Вимога позивача залишилась без виконання поручителем (відповідач-2).

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір №BG/UA/03-2-0954/P1 від 20.03.2018 відноситься до договорів поруки, як виду забезпечення виконання зобов'язання, і правовідносини сторін, що виникають під час виконання цього договору, регулюються загальними нормами цивільного законодавства.

Забезпечувальна функція поруки полягає в тому, що поручитель несе перед кредитором солідарну відповідальність з боржником за основним зобов'язанням.

Згідно п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що позивач просить стягнути з відповідача-1 та з ОСОБА_1 який є солідарним боржником з ПАТ «Шляхово-Компанія Управління №41» за договором поруки №BG/UA/03-2-0954/P1 від 20 березня 2018 року заборгованість за договором №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018, господарський суд з урахуванням положень п.4 ст. 559 Цивільного кодексу України частково задовольняє позовні вимоги та стягує: 241018,00 гривень заборгованість за простроченим кредитом, 9227,05 гривень пені та 5176.93 гривень 28% річних.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягунути з публічного акціонерного товариства «Шляхово-будівельне управління №41» (код 05416886) на користь акціонерного товариства «Український будівельно- інвестиційний банк» (код 26547581) заборгованість за договором №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 в розмірі 255421,98 гривень, з яких: 241018,00 гривень заборгованість за простроченим кредитом, 9227,05 гривень пені та 5176.93 гривень 28% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) який є солідарним боржником з Публічним акціонерним товариством «Шляхово-будівельне управління №41» (код 05416886) за договором поруки №BG/UA/03-2-0954/P1 від 20.03.2018 на користь акціонерного товариства «Український будівельно- інвестиційний банк» (код 26547581) заборгованість за договором №BG/UA/03-2-0954 про надання гарантії від 20.03.2018 в розмірі 255421,98 гривень, з яких: 241018,00 гривень заборгованість за простроченим кредитом, 9227,05 гривень пені та 5176.93 гривень 28% річних.

Стягунути з публічного акціонерного товариства «Шляхово-будівельне управління №41» (код 05416886) на користь акціонерного товариства «Український будівельно- інвестиційний банк» (код 26547581) 1915,66 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (код 26547581) 1915,66 гривень судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 28.08.2018.

Суддя Т.Д. Лилак