ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" серпня 2018 р. Справа № 918/204/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частки в статутному капіталі товариства,

за участі представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 335F00.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

4 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він являвся власником 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК". У той же час у березні 2017 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що рішенням загальних зборів учасників і засновників зазначеної юридичної особи, оформленим протоколом від 1 серпня 2016 року № 1, було вирішено надати згоду на відступлення позивачем його частки у розмірі 50% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", про затвердження нової редакції статуту цього товариства та про надання повноважень щодо подання документів для державної реєстрації нової редакції статуту товариства. Зазначене рішення було прийнято на підставі, зокрема, складеного позивачем 17 червня 2016 року договору дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", за яким позивач подарував належну йому частку в статутному капіталі цього товариства у розмірі 50% ОСОБА_2. Проте оскільки ОСОБА_1 власноручно не підписувала вказаного правочину, що свідчить про відсутність у позивача волевиявлення на укладення цієї угоди та відступлення належних йому корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", останній, посилаючись на статті 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 53 Закону України "Про господарські товариства", просив суд визнати недійсним вищезгаданий правочин дарування.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 5 квітня 2018 року № 918/204/18 ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі та повернуто позивачу позовну заяву та додані до неї документи на підставі статті 175 ГПК України.

Разом з тим, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 5 квітня 2018 року було задоволено, вказану ухвалу місцевого господарського суду скасовано, а справу (позовну заяву) ОСОБА_1 передано на розгляд Господарському суду Рівненської області.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2018 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/204/18, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 19 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 10 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 10 липня 2018 року строк підготовчого провадження у справі № 918/204/18 було продовжено на 30 днів - до 29 серпня 2018 року, а підготовче засідання відкладено на 7 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 7 серпня 2018 року підготовче провадження у справі № 918/204/18 було закрито та призначено її до розгляду по суті на 28 серпня 2018 року.

У судове засідання 28 серпня 2018 року позивач явку свого повноваженого представника не забезпечив, проте подав клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у матеріалах справи документів.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, проте явку свого повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив.

Суд зазначає, що направлені у встановленому законом порядку на адресу відповідача ухвали Господарського суду Рівненської області від 29 травня 2018 року, від 19 червня 2018 року, від 10 липня 2018 року та від 7 серпня 2018 року були повернуті на адресу суду підприємством поштового зв'язку без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання наведених відправлень.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду про відкриття провадження у справі та ухвалами від 19 червня 2018 року, від 10 липня 2018 року і від 7 серпня 2018 року, якими розгляд справи відкладався, в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка його уповноваженого представника не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

При цьому, суд звертає увагу, що застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 7 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

У той же час повторне відкладення розгляду справи може призвести до виходу за межі встановлених чинним ГПК України строків розгляду господарських спорів, зокрема, строків розгляду справи по суті та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим суд вважає, що всі необхідні докази для вирішення спору по суті залучено до матеріалів справи. Інших додаткових доказів судом у сторін не витребовувалось, а явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи на іншу дату та можливість її розгляду по суті у призначеному судовому засіданні.

Суд також зазначає, що відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 вказаної статті).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів оригіналам цих документів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Згідно з частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Враховуючи предметну та суб'єктну юрисдикцію господарських судів, встановлену вищенаведеною статтею, та беручи до уваги, що у даній справі спір виник з правочину щодо частки в юридичній особі - Товаристві з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", суд констатує, що вказана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 являлась власником 50% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" з розміром внеску до статутного фонду в сумі 3 500 000 грн. 00 коп., що підтверджується, зокрема, відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував на те, що у березні 2017 року йому стало відомо про те, що рішенням загальних зборів учасників і засновників Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", оформленим протоколом від 1 серпня 2016 року № 1, було вирішено надати згоду на відступлення ОСОБА_1 її частки у розмірі 50% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", про затвердження нової редакції статуту цього товариства та про надання повноважень щодо подання документів для державної реєстрації нової редакції статуту товариства. Зазначене рішення було прийнято на підставі, зокрема, договору дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року, за яким позивач подарував належну йому частку в статутному капіталі цього товариства у розмірі 50% ОСОБА_2 (а.с. 99-100).

За умовами наведеного правочину дарувальник - ОСОБА_1 передає безоплатно у власність обдарованому - ОСОБА_2 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", що становить 50%.

Згідно пункту 3.2 цієї угоди частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", що безоплатно передається, належить дарувальнику на підставі статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" (нова редакція) № 3001385 від 5 вересня 2012 року.

Відповідно до пункту 4 цього договору вказаний дар сторони оцінюють в 10 000 грн. 00 коп.

За умовами пункту 7 наведеного правочину з моменту його укладення дарувальник втрачає всі права та обов'язки щодо Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК", що були обумовлені його статусом учасника цього товариства з обмеженою відповідальністю.

Пунктами 8, 9 договору передбачено, що обдарований вважається повноправним власником Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" з моменту державної реєстрації відповідних змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК". Після державної реєстрації вищевказаних змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" до обдарованого переходять всі права та обов'язки, що належать дарувальнику на момент укладення цього договору.

Відповідно до частини 1 статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним (частина 3 статті 719 ЦК України).

У той же час дізнавшись про наявність вищезазначеного протоколу від 1 серпня 2016 року № 1, а також договору дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року, позивачем було подано відповідну заяву від 17 березня 2017 року про вчинення злочину до Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

За наслідками поданої ОСОБА_1 заяви про вчинення злочину, 18 березня 2017 року до ЄРДР було внесено відповідні відомості за № 0001909 та розпочато досудове розслідування за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України.

З матеріалів справи також вбачається, що в ході проведення вказаного досудового розслідування було призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу, за наслідками чого було складено відповідний висновок експерта від 7 липня 2017 року № 1.1-131/17 (а.с. 102-110).

У той же час зазначеним висновком встановлено, що підпис у спірному договорі дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року в графі «Дарувальник» виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до приписів Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Оскільки почеркознавча експертиза підпису ОСОБА_1 у спірному договорі дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року була у встановленому законом порядку проведена в межах кримінального провадження № 0001909, тобто є судовою експертизою, суд приймає висновок експерта від 7 липня 2017 року № 1.1-131/17 в якості належного та допустимого доказу у справі № 918/204/18, оскільки на підставі викладених у вказаному експертному висновку даних суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року від імені позивача був вчинений особою, яка не мала жодних повноважень діяти від імені ОСОБА_1. А отже, має місце недотримання одного з основних принципів цивільного права - принципу свободи договору (стаття 3 ЦК України).

Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно з положеннями частин 2 та 3 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Однак, як встановлено судом, договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року було вчинено без відповідного волевиявлення позивача, особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину, а тому на підставі частини 1 статті 215 ЦК України оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача. Керуючись ст.ст. 129, 237-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Визнати недійсним договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТД "АЕК" від 17 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 23 серпня 2000 року) на користь ОСОБА_1 (02081, АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_3, паспорт НОМЕР_4, виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 11 червня 1996 року) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "30" серпня 2018 року

Суддя Церковна Н.Ф.