ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"28" серпня 2018 р.Справа № 922/2356/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши матеріали

позовної заявиПублічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м. Полтава
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛАНА ВЕСТ", м. Харків
про стягнення 72070013,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛАНА ВЕСТ" про стягнення заборгованості у сумі 72070013,65 грн., з яких сума боргу - 58535502,05 грн., інфляційні нарахування - 10907630,71 грн., 3% річних - 2626880,89 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано неналежним виконанням відповідачем договорів поставки нафтопродуктів, а саме: договору № НП-0068 від 15.01.2016; договору № НП-0106 від 31.01.2016; договору № НП-0136 від 01.02.2016; договору № НП-0164 від 02.02.2016; договору № НП-0240 від 27.02.2016; договору № НП-0254 від 28.02.2016; договору № НП-0285 від 29.02.2016; договору № НП-0327 від 29.02.2016, які були укладені під час виконання договору № 999/97 про спільну інвестиційну виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи, з освоєння та розробки родовищ від 24.12.1997.

До відповідних договорів для визначення умов, строків поставки, номенклатури, кількості та ціни нафатопродуктів сторонами були укладені додаткові угоди, а саме: додаткова угода № 1 від 15.01.2016 до договору № НП-0068 від 15.01.2016; додаткова угода № 1 від 01.02.2016 до договору № НП-0106 від 31.01.2016; додаткова угода № 1 від 01.02.2016 до договору № НП-0136 від 01.02.2016; додаткова угода № 1 від 02.02.2016 до договору № НП-0164 від 02.02.2016; додаткова угода № 1 від 28.02.2016 до договору № НП-0254 від 28.02.2016; додаткова угода № 1 від 29.02.2016 до договору № НП-0285 від 29.02.2016; додаткова угода № 1 від 29.02.2016 до договору № НП-0327 від 29.02.2016.

Як вказує позивач у позовній заяві, ним виконано повністю свої зобов`язання передбачені вказаними договорами поставки нафтопродуктів, оскільки протягом січня-лютого 2016 року позивачем було передано відповідачу нафтопродуктів на загальну суму 67161502,05 грн., на підтвердження чого було додано низку актів приймання-передачі нафтопродуктів. В той же час, оплата була здійснена на загальну суму 8626000,00 грн. за договором поставки нафтопродуктів № НП-0136 від 01.02.2016.

З огляду на проведену оплату залишок боргу за вказаними договорами поставки нафтопродуктів склав 58535502,05 грн., у зв`язку з чим позивачем нараховано на відповідну суму інфляційні нарахування - 10907630,71 грн. та 3% річних - 2626880,89 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що їх подано з порушенням приписів ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду, відповідно до п. 2 ч.5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.2 ч.5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо: порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Так, частиною 1 статті 173 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Наявність декількох різних договорів між одними і тими ж особами не є підтвердженням наявності зв'язку між вимогами за цими договорами щодо підстави їх виникнення. У даному випадку підставою позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, які виникли з різних договорів поставки нафтопродуктів, укладених між сторонами.

До позовної заяви додано низку різних доказів за вищенаведеними договорами окремо. Отже, дослідження частини таких доказів, що стосуються одного договору, не має значення для зясування обґрунтованості вимог заявленими на підставі інших договорів, а тому позовні вимоги, не пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

На підставі викладеного та враховуючи те, що позивачем порушено правило об'єднання позовних вимог, а підстави для застосування ст. 173 ГПК України відсутні, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу.

Керуючись ст. ст. 73, 173-174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Публічному акціонерному товариству "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" та додані до неї документи на 40 арк., в тому числі оригінал платіжного доручення № 14669 від 05.07.2018 про сплату судового збору у розмірі 616700,00 грн. та конверт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу підписано 28.08.2018.

Суддя ОСОБА_1

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).