РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 м. Київ Справа № 910/8140/18

За позовом: фізичної особи-підприємця ПОП'ЮК ІВАНА ІВАНОВИЧА;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "БРАТСЬКИЙ МАСЛОПРЕСОВИЙ ЗАВОД";

про: стягнення 229.764,59 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець ПОП'ЮК ІВАН ІВАНОВИЧ звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БРАТСЬКИЙ МАСЛОПРЕСОВИЙ ЗАВОД" про стягнення 229.764,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором транспортного перевезення від 01.10.2017 № 01/10/2017-5, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 229.764,59 грн., з яких: 200.946,21 грн. - основна заборгованість, 17.386,46 грн. - пеня., 2.791,23 грн. - 3 % річних та 8.640,69 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду від 25.06.2018 № 910/8140/18 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

До господарського суду в межах строку надійшла заява позивача з якої вбачається, що позивачем усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі господарського суду від 25.06.2018 № 910/8140/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8140/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відтак, в розумінні ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між фізичною особою-підприємцем ПОП'ЮК ІВАНОМ ІВАНОВИЧЕМ, як перевізником (далі - позивач), та товариством з обмеженою відповідальністю "БРАТСЬКИЙ МАСЛОПРЕСОВИЙ ЗАВОД", як замовником (далі - відповідач), укладено договір транспортного перевезення від 01.10.2017 № 01/10/2017-5 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає, а позивач зобов'язується надати відповідачу послуги перевезення вантажів: зерно, насіння, добрива та ін. вантажними автомобілями в кількості трьох одиниць (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору визначено, що позивач та відповідач у строк не більше п'яти робочих днів з моменту надання послуг підписують акт приймання-передачі наданих послуг, у разі відсутності розбіжностей. При наявності, розбіжності мають бути узгоджені спільними зусиллями у термін не більш трьох робочих днів. У разі відмови від підписання відповідачем акту приймання-передачі наданих послуг без достатнього обґрунтування у термін більш п'яти робочих днів - акт вважається підписаним, а послуги виконаними, за умови що вони підтверджені належним чином оформленими транспортними документами.

Положеннями п. 2.4 Договору передбачено, що відповідач оплачує послуги позивача протягом десяти банківських днів після підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 5.1 Договору, у випадку прострочення оплати послуг, що фактично надані позивачем, відповідач сплачує господарські штрафні санкції у вигляді пені в розмірі облікової ставки НБУ, що нараховується на суму боргу, за весь період прострочення оплати.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу

Приписами ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги на загальну суму 200.946,21 грн., що підтверджується:

- складеним та підписаним між сторонами спору актом здачі-приймання робіт (надання послуг від 31.10.2017 № 2 за Договором на суму 115.608,71 грн.;

- товарно-транспортними накладними, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій на суму 85.337,50 грн.

Позивачем складено, підписано та направлено на адресу відповідача акт виконаних автотранспортних робіт від 23.11.2017 № 5, який останнім підписаний не був. Відтак, в розумінні п. 2.3 Договору є підписаним.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов'язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 17.386,46 грн., а також відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 2.791,23 грн. та інфляційних втрат в сумі 8.640,69 грн.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 200.946,21 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 200.946,21 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у встановлений законом строк, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 6.489,16 грн. (в частині нарахування пені на частину суми основної заборгованості за товарно-транспортними накладними на суму 85.337,50 грн.), 3 % річних в сумі 2.791,23 грн. та інфляційних втрат в сумі 8.640,69 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Перевіривши розрахунок заявленої позивачем до стягнення пені в сумі 10.897,30 грн. (в частині акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2017 № 2 за Договором на суму 115.608,71 грн.) суд вважає його арифметично невірним.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов'язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов'язання мало бути виконано (14.11.2017 - перший день прострочення грошового зобов'язання за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2017 № 2 за Договором), а також виходячи з припису ч. 6 ст. 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов'язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені в частині (в частині акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2017 № 2 за Договором на суму 115.608,71 грн.) підлягає задоволенню за розрахунком позивача, але в період з 14.11.2017 по 14.05.2017 (182 дні) в сумі 9.012,72 грн.

Відтак загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 15.501,88 грн. (6.489,16 грн. + 9.012,72 грн.).

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "БРАТСЬКИЙ МАСЛОПРЕСОВИЙ ЗАВОД" (01032, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЛЬВА ТОЛСТОГО, будинок 33, офіс 75, ідентифікаційний код: 39946981) на користь фізичної особи-підприємця ПОП'ЮК ІВАНА ІВАНОВИЧА (22200, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) основну заборгованість в сумі 200.946 (двісті тисяч дев'ятсот сорок шість) грн. 21 коп.; пеню в сумі 15.501 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот одна) грн. 88 коп.; 3 % річних в сумі 2.791 (дві тисячі сімсот дев'яносто одна) грн. 23 коп.; інфляційні втрати в сумі 8.640 (вісім тисяч шістсот сорок) грн. 69 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 3.418 (три тисячі чотириста вісімнадцять) грн. 20 коп.

3. В задоволенні решти вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац