ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.08.2018 м. Ужгород Справа № 907/220/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю помічника судді Кость О.В.

розглянувши позовну заяву публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Інвестспецкомплекс", м. Виноградів про стягнення суми 544 320,00грн.

За участю представників:

Від позивача - Шкурко Р.В., представник за довіреністю від 03.01.2018 б/н;

Від відповідача - Гороховська А.О., представник за довіреністю від 12.04.18 б/н (взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до ухвали суду від 19.07.2018).

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 544 320,00грн., в тому числі 393 120,00грн. пені та 151 200,00грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором підряду № від 22.08.2016, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст. 6, 11, 526, 837 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 230, 231 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.04.2018 у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України судом було відкрито загальне позовне провадження та призначено дату підготовчого засідання на 08.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.05.2018 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 25.06.2018.

Проте, судове засідання 25.06.2018 не відбулося, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ремецькі О.Ф. у відпустці, згідно з наказом голови Господарського суду Закарпатської області від 23.06.18 року №02.4-08/21-к.

Ухвалою від 06.07.2018 підготовче засідання було відкладено на 19.07.2018 на 15:00 год. в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду міста Києва.

У засіданні суду 19.07.2018 за згодою представників сторін у відповідності до вимог ст. 183 ГПК України було оголошено перерву у підготовчому провадженні до 06.08.2018 для надання сторонам можливості подати суду додаткові докази в обгрунтування своїх доводів та заперечень. Засідання суду призначено із його проведенням у режимі відеоконференцзв'язку.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.08.2018.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві і у відповіді на відзив, посилаючись на їх обгрунтованість наявними у справі матеріалами. При цьому, просить суд взяти до уваги те, що у відповідності до умов договору Підрядник приймає на себе зобов'язання за завданням Замовника виконати роботи з проектування по об'єкту «Реконструкція технологічного зв'язку на дільниці Долина-Угерсько-Львів» (будівельні роботи) (далі - Роботи), а Замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. вартість Робіт за цим Договором визначається згідно з Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток № 1) на підставі зведеного кошторису (Додаток № 2) та становить 1 800 000,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 360000,00 грн., всього з ПДВ - 2 160 000,00 грн.

Згідно з п. 4.1. Договору строки виконання Робіт за цим Договором визначаються Календарним планом робіт.

Згідно з п. 4.3. Договору підрядник зобов'язується виконати Роботи згідно Календарного плану робіт за умови своєчасного отримання від Замовника необхідних вихідних даних на проектування згідно п.2.1.1 Договору. Замовник зобов'язаний Надати Підряднику вихідні дані на проектування, необхідні для належного виконання Робіт за цим договором (згідно ДБН А.2.2-3:2014) Перелік вихідних даних та технічних вимог, які надаються Замовником, визначаються в Завданні на проектування. Додаткові вихідні дані надаються Замовником на письмову вимогу Підрядника у разі виникнення необхідності.

Відповідно до п. 5.1. Договору після завершення Робіт Підрядник передає Замовнику оформлену проектну документацію у кількості 4 примірниках на папері, електронну версію на CD(DWD)-ROM, оригінал звіту експертних організацій та Акт здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно з п. 5.2. Договору датою приймання Робіт вважається дата підписання Замовником та скріплення печаткою Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Позивач стверджує, що передбачені календарним планом-графіком роботи виконані тільки 31.01.2018, що підтверджується накладними № 82 від 31.01.2018 та № 93 від 31.01.2018 (копії яких додаються), якими підтверджено прийом-передачу проектно-кошторисної документації згідно Договору. Також 31.01.2018 було підписано акт виконання робіт з проектування № 1 на суму 2 160 000,00 грн.

Також позивач заперечує обгрунтованість доводів відповідача про те, що порушення термінів виконання робіт відповідачем викликане ненаданням позивачем відповідної вихідної документації та зміною в законодавстві, що не залежали від дій Підрядника та які об'єктивно збільшили строк виконання робіт, оскільки такі доводи не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, позивачем у судовому розгляді подано суду клопотання про відкладення судового засідання по розгляду справи по суті з огляду на те, що АТ «Укртрансгаз» надав службову записку до профільного підрозділу з метою підтвердження чи спростування вказаної інформації, проте станом на даний час вказаної інформації не надійшло.

Представник відповідача заперечує з приводу заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь позивача, посилаючись на їх обгрунтованість наявними у справі матеріалами. Просить суд взяти до уваги те, що інженерно-геодезичні роботи були виконані достроково та передані Позивачу з супровідним листом вих. № 1-28/12-16 від 28.12.16 року. При цьому, у зв'язку з затримкою погодження проектної документації державними органами, Сторони вирішили продовжити строки виконання робіт та уклали додаткову угоду від 20.04.17 року, відповідно до якої строки виконання робіт були продовжені наступним чином: інженерно - геодезичних вишукування до 31.01.17 р., стадія «Робочий проект» Проходження відомчої та державної експертизи з втримання позитивного експертного висновку до 30.06.17 року.

Натомість, при продовженні наданні послуг, у Відповідача виникала необхідність з отриманні вихідних даних.

29 вересня 2016 року, Відповідач листом вих. № 3-20/0916 запросив у Позивача необхідні йому вихідні дані для розробки проекти, зокрема були запрошені технічні вимоги, структурні схеми, тощо. 17 травня 2017 року, листом вих. № 3-17/05-17, було запрошено у Позивача необхідні дані, що стосуються розробки окремих розділів проектної документації.

Позивач не надав технічних вимог на встановлення телекомунікаційних шаф, а лише зазначив, що їх необхідно отримати в Долинському, Біберському ЛВУМГ та Стрийському ВУПЗГ.

Тоді як, обов'язок надання інформації та вихідних даних лежить на Замовнику, а не на Підряднику. Тому, відповідь Позивача, де необхідно отримати такі технічні вимоги, не є наданням вихідних даних в тому обсязі, який необхідний Підряднику для виконання завдання. Крім того, у Підрядника відсутні повноваження на отримання таких технічних вимог.

На вимогу Підрядника надати технічні умови на паралельне проходження та пересічення траси ВОЛЗ, Замовник, замість надання таких даних, надає рахунок на оплату на своє ім'я за послуги по видачі таких технічних умов та попереджає, що такі дані будуть надані лише після оплати цього рахунку.

Відповідачем, 30.05.17 р., повторно листом № 10-30/05-17 було запрошено вихідні дані, зокрема зазначено, що отримання технічних вимог є функцією Позивача, повторно повідомлено про необхідність узгодити назву об'єкту, зазначено про абсурдність ситуації зі сплати рахунку за технічні умови, також Відповідач зауважив, що листом від 15.05.17 р. за № 53-15/05-17 досі не надані дозволи на допуск спеціалістів Відповідача для розроблення проекту; зауважено, що отримані тільки копії площадок по об'єктам, технічні умови не надані; повторно запрошено концепцію диспетчерського зв'язку, яка не була надана Позивачем за листом № 0164/10-01 від 31.01.17 р.; повторно запрошено технологічні схеми організації зв'язку, які також не були надані. Також Відповідач звернувся до Позивача з проханням надати відповідь про необхідність включення в проект ліцензій під Cisco Call.

До того ж, договором між Сторонами враховано проектування тільки однієї базової станції радіозв'язку, натомість, після того, як Відповідач приступив до виконання робіт, з'ясувалось, що даних базових станцій декілька, тому в цьому ж листі, пропонує визначити майданчик для проектування або укласти додатковий договір на проектування, оскільки таким чином об'єм робіт збільшився.

Крім того, зважаючи на попередні зволікання Позивача із наданням вихідних даних, Відповідач завчасно попереджує Позивача, про те, що з 10 червня 2017 року має вступити в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», яким скасовуються категорії складності.

Так, до прийняття цього Закону проектні роботи за договором, за своєї складністю поділялися на 5 категорій складності та на 3 класи наслідків. До кожної категорії складності ставились відповідні вимоги. Роботи Відповідача за договором відносились до 3-ї категорії складності та до другого класу наслідків, при цьому до робіт по 3-й категорії складності вимоги більш спрощені ніж до 4ї та 5ї категорії складності, а відповідно роботи з даної категорії робіт можна зробити в коротший термін.

Натомість, відповідно до змін в законодавстві, категорії складності відмінили, при ньому клас наслідків залишився, та вимоги до робіт за класом наслідків СС2, до якого належать роботи Відповідача стали фактично відповідати вимогам до робіт за 4ї категорії складності, по минулому закону. Звідси за новим законодавством, строки та обсяги виконання робіт збільшилися.

Тому, Відповідач в цьому ж листі, просить Позивача узгодити нові строки виконання робіт до 31 вересня 2017 року, з урахуванням змін в законодавстві та не наданням вихідних даних.

Натомість, даний лист, про надання вихідних даних, Позивачем взагалі був проігнорований. Натомість, лише 14 червня 2017 року, за 15 днів до дати закінчення строків виконання робіт за укладеним договором, Позивач надав дозвіл на допуск працівників Відповідача по об'єктам.

у зв'язку з тим, що Замовник не надав Підряднику жодних технічних умов, які вимагав Підрядник від Замовника, Підрядник для виконання свого обов'язку з виконання робіт, самостійно отримував необхідні технічні умови для проектування, несучи при цьому додаткові витрати. Проте, враховуючи, що Замовник всупереч умовам договору та вимогам законодавства не надав самостійно необхідні технічні умови, Підрядник ніяким чином не міг виконати роботи у встановлений строк з підстав, що не залежали від Підрядника, так як такі дані не надав Замовник. При цьому, Підрядник І витрачав додатковий час та ніс витрати для отримання таких технічних умов.

Відповідно до календарного плану графіку робіт, Відповідач повинен зиконати роботи в наступні строки: Роботи з інженерно-геодезичних вишукувань до 31.01.17 року. Стадія «Робочий проект». Проходження відомчої та державної експертизи з отримання позитивного експертного висновку до 30.06.17 р.

При цьому роботи з інженерно-геодезичних вишукувань, були виконані достроково та дані роботи були передані Позивачу супровідним листом від 28.12.16 р. зих . № 1-28/12-16. Повторно, Відповідач зауважує про передачу робіт в листі вих. № 1- 24/03-17 від 24.03.17 року, таким чином, по даним роботам будь-які строки пропущені не були.

Вартість цих робіт, відповідно до кошторису становить суму в розмірі 1 574 280,92грн., чергове число №1,2 зведеного кошторису.

Відтак, на суму виконаних робіт в розмірі 1 574 280,92 грн., з урахуванням їх вчасного виконання, не можуть нараховуватись будь-які штрафні санкції.

Відповідач стверджує, що вини у нього в порушення строків виконання робіт по Стадія «Робочий проект». Проходження відомчої та державної експертизи з отримання позитивного експертного висновку до 50.06.17 р., немає, з урахуванням недотримання Замовником обов'язку по договору з надання вихідних даних та зміною в законодавстві, що не залежали від дій Підрядника та які об'єктивно збільшили строк виконання робіт.

Також зазначає суду про позицію позивача про те, що всі роботи за договором повинні були бути виконані на 31.06.2017, оскільки якщо б Відповідач виконав роботу у відповідності до графіку, тобто перший етап робіт - 30.01.17 р., а другий етап робіт - 30.06.17 р., то у Відповідача, в будь-якому випадку, буде прострочення виконання робіт з першого етапу робіт, оскільки прийняті такі роботи Позивачем будуть лише після завершення другого етапу робіт, а саме 31.06.17 р., тобто автоматично Відповідач буде мати прострочення по виконанню робіт на 5 місяців. Тому, така позиція Відповідача є не коректною та не відповідає умовам договору.

Також відповідач заперечує стосовно обгрунтованості клопотання позивача та наявності підстав для відкладення розгляду справи по суті з огляду на те, що запитувана позивачем у профільних підрозділів компанії інформація про змінює фактичних обставин справи.

Аналізуючи клопотання позивача щодо відкладення судового засідання по розгляду справи по суті суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає. Так, АТ «Укртрансгаз» вказує як на підставу відкладення судового засідання те, що ним надано службову записку до профільного підрозділу з метою підтвердження чи спростування інформації щодо прийняття першого етапу робіт у строк и визначені договором, проте станом на даний час вказаної інформації не надійшло.

Водночас, дані обставини з огляду на подані сторонами та наявні у справі докази, не можуть бути визнанні поважною причиною та підставою для відкладення розгляду справи.

При цьому, відмовляючи в задоволенні клопотання позивача судом також враховано, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, за висновками суду у даному випадку задоволення клопотання позивача могло призвести до безпідставного затягування строків розгляду спору, а отже, і порушення загальних засад здійснення господарського судочинства.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 22.08.2018, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» в особі Філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ'ЯЗОК» (далі - Позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інвестспецкомплекс» (далі - Відповідач, Підрядник) укладено договір підряду № 160800498 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору Підрядник приймає на себе зобов'язання за завданням Замовника виконати роботи з проектування по об'єкту «Реконструкція технологічного зв'язку на дільниці Долина-Угерсько-Львів» (будівельні роботи) (далі - Роботи), а Замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. вартість Робіт за цим Договором визначається згідно з Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток № 1) на підставі зведеного кошторису (Додаток № 2) та становить 1 800 000,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 360000,00 грн., всього з ПДВ - 2 160 000,00 грн.

Згідно з п. 4.1. Договору строки виконання Робіт за цим Договором визначаються Календарним планом робіт.

Згідно з п. 4.3. Договору підрядник зобов'язується виконати Роботи згідно Календарного плану робіт за умови своєчасного отримання від Замовника необхідних вихідних даних на проектування згідно п.2.1.1 Договору.

При цьому, Замовник зобов'язаний надати Підряднику вихідні дані на проектування, необхідні для належного виконання Робіт за цим договором (згідно ДБН А.2.2-3:2014), перелік вихідних даних та технічних вимог, які надаються Замовником, визначаються в Завданні на проектування. Додаткові вихідні дані надаються Замовником на письмову вимогу Підрядника у разі виникнення необхідності.

Відповідно до п. 5.1. Договору після завершення Робіт Підрядник передає Замовнику оформлену проектну документацію у кількості 4 примірниках на папері, електронну версію на CD(DWD)-ROM, оригінал звіту експертних організацій та Акт здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно з п. 5.2. Договору датою приймання Робіт вважається дата підписання Замовником та скріплення печаткою Акту здачі-приймання виконаних робіт.

При цьому, відповідно до укладеного Сторонами кошторису до договору, робота, що є предметом договору складається з деяких окремих видів робіт, та кожний окремий вид робіт має свою вартість. При цьому, дані види робіт, відповідно до календарного плану графіку розподілені на два строкові етапи їх виконання, а саме роботи з інженерно-геодезичних вишукувань та стадія робочий проект. Так, згідно кошторису, перший етап робіт (вишукування) має вартість 1 574 280,92 грн., другий етап робіт (стадія проект) має вартість 585 719,08 грн.

Позивач стверджує, що відповідні роботи були виконані відповідачем із порушенням термінів визначених умовами договору, у підтвердження чого подав суду накладну №82 від 31.01.2018 та №93 від 31.01.2018, згідно яких передано проектно-кошторисну документацію згідно договору. Окрім того, 31.01.2018 між сторонами підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт з проектування №1 на суму 2.160.000,00грн.

Відтак, позивач вказує на порушення відповідачем строків виконання підрядних робіт. Порушення Відповідачем строків виконання робіт згідно 193, 218, 230 ГК України, 611-612 ЦК України тягне за собою відповідальність у вигляді нарахування йому штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов'язань в порядку та розмірах, встановлених ст.230-231 ГК України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами договору № 168498 від 22.08.2016 на виконання робіт з проектування передбачено обов'язок Підрядника за завданням Замовника виконати роботи з проектування по об'єкту «Реконструкція технологічного зв'язку на дільниці Долина-Угерсько-Львів» (будівельні роботи) (далі - Роботи), а Замовник у свою чергу зобов'язується прийняти належним чином виконані Роботи та оплатити їх згідно умов цього Договору.

Згідно календарного плану робіт по об'єкту від 22.08.2016 сторонами встановлено що термін виконання робіт з топографо-геодезичних вишукувань складає з моменту підписання договору до 31.01.2017, а виконання робіт по стадії Робочий проект - Проходження відомчої та державної експертизи з отриманням позитивного експертного висновку у строк з 31.01.2017 по 30.03.2017.

Згідно додаткової угоди №1 від 20.04.2017 сторонами змінено строк дії Договору № та Календарний план робіт викладено у новій редакції, а саме, термін виконання робіт з топографо-геодезичних вишукувань складає з моменту підписання договору до 31.01.2017, а виконання робіт по стадії Робочий проект - Проходження відомчої та державної експертизи з отриманням позитивного експертного висновку у строк з 31.01.2017 по 30.06.2017.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Як вбачається із матеріалів справи, підрядником 28.12.2016 листом №1-28/12-16 було передано Замовнику перший етап робіт згідно Календарного плану, а саме: Технічний звіт з топографо-геодезичних робіт 1 книга, технічний звіт з геологічних робіт - 1 книга та Акт приймання-передачі виконаних робіт). Також цим листом позивача було повідомлено про завершення першого етапу робіт (передання всіх матеріалів по інженерно-геодезичним вишукуванням) в строк, так як календарним планом графіком робіт, строк цього етапу робіт передбачений до 31.01.2017. Роботи на суму 1 574 280,92 грн., які мали бути виконані до 31.01.17 р., виконані у встановлений Договором строк, а саме 28.12.16 року. Обізнаність Позивача підтверджується проставлянням штампу про приймання даного листа та приєднанням цього ж листа до свого заперечення на відзив відповідача.

При цьому, заперечення позивача про те, що всі роботи виконані відповідачем та передані позивачу тільки 31.01.2018 не спростовують вищенаведених обставин, оскільки беззаперечно підтверджуються належними та допустимим и доказами. Окрім того, позивачем не подано суду доказів стосовно неприйняття таких робіт в порядку, визначеному договором та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п.5.3 Договору замовник протягом 15 робочих днів з дня одержання проектної документації та Акту здачі-приймання виконаних робіт зобов'язаний направити Підряднику підписаний Акт здачі-приймання виконаних робіт або вмотивовану відмову від приймання робіт.

При цьому, якщо в 15-ти денний термін від передачі проектної документації Підрядник не отримає підписаного Замовником Акту здачі-приймання виконаних робіт або вмотивованої відмови від приймання робіт, виконані роботи вважаються прийнятими з виконанням усіх вимог цього Договору.

Позивачем не подано суду належних та допустимих доказів у підтвердження своїх доводів щодо неналежного виконання підрядником взятих на себе зобов'язань у частині виконанні першого етапу робіт вартістю 1.574.280,92грн., у зв'язку з цим є безпідставним застосування штрафних санкцій до суми даних зобов'язань у вигляді нарахування пені та штрафу.

Що стосується доводів відповідача про те, що порушення термінів виконання другої стадії Календарного плану викликано недотримання Замовником обов'язку по договору з надання вихідних даних та зміною в законодавстві, що не залежали від дій Підрядника та які об'єктивно збільшили строк виконання робіт, то такі не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Розділом ІУ договору визначено строки виконання робіт, серед яких (п.4.5) сторони визначили, що строки виконання робіт можуть переглядатись сторонами при наявності таких обставин: непереборної сили; обставин, за які відповідає Замовник (відсутність фінансування, затримка у виконанні зобов'язань, поява додаткових робіт, тощо); зупинення Робіт не з вини Підрядника. Рішення про зміну строків виконання робіт приймається за взаємною згодою сторін і оформляється додатковою угодою до цього договору з внесеннями змін у Календарний план робіт.

Відповідачем подано докази стосовно звернення до позивача щодо продовження строків виконання робіт, однак, відповідної згоди сторонами з цього приводу не було досягнуто, зміни до договору та Календарного плану не внесено.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи наведене, відповідачем не доведено відсутності вини у простроченні виконанні робіт згідно Договору в частині виконання другого етапу робіт на суму 585719,08грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з Додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.03.2005 № 64 «Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємств державного сектору економіки» Позивач належить до підприємств державного сектору економіки.

Частинами першою та четвертою ст. 231 ГК України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відтак, враховуючи те, що за умовами договору та календарного плану відповідачем допущено порушення термінів виконання робіт в частині передачі результатів другого етапу - стадія «Робочий проект» Проходження відомчої та державної експертизи з отримання позитивного експертного висновку у термін до 31.06.2017 і передано тільки 31.01.2018, обгрунтованою є позиція позивача щодо нарахування штрафних санкцій за порушення зобов'язання (пені і штрафу) в частині вартості невиконаних у термін робіт.

За проведеним судом перерахунком, враховуючи визначену умовами договору вартість другого етапу - стадія «Робочий проект» Проходження відомчої та державної експертизи з отримання позитивного експертного висновку у сумі 585719,08грн. за період з 30.06.2017 по 31.01.2018 сума пені складає 106600,87грн. та штраф у розмірі 41000,33грн., вимоги про стягнення яких підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 106600,87грн. пені та суми 41000,33грн. штрафу. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Беручи до уваги, що судовий збір при поданні позову складав суму 8164,80грн., а з врахуванням задоволених судом позовних вимог дорівнює сумі 2214,02грн, витрати по сплаті судового збору за результатами вирішення спору покладаються на відповідача у відповідності до норм статті 129 ГПК України у цій частині.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст.231, 232, 233, 237, 238, 239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Інвестспецкомплекс« (90300, Закарпатська область, м. Виноград, вул. Комунальна, буд. 17, ідентифікаційний код 31200821) на користь публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) суму 106600,87грн. пені та суму 41000,33грн. штрафу, а також суму 2214,02грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 31.08.2018.

Суддя О.Ф. Ремецькі