ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/1918/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Вронська Г.О., Ткач І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Донецької області

(суддя - Курило Г.Є.)

від 28.12.2017

та постанову Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Дучал Н.М., судді: Будко Н.В., Геза Т.Д.)

від 22.03.2018

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" Славкіної М.А.

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 905/1918/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" Штогріної І.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрайлінг"

про стягнення 277 942 848,00 грн

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.09.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрайлінг" задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрайлінг" на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" заборгованість за кредитом у розмірі 162 000 000,00 грн, поточну заборгованість за процентами у розмірі 3 098 250,00 грн, прострочену заборгованість за процентами у розмірі 52 440 750,00 грн.

1.2. На виконання рішення суду 13.10.2015 Господарським судом Донецької області видано відповідні накази.

1.3. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" (далі - ПАТ КБ "Південкомбанк") звернулось до місцевого господарського суду зі скаргою, якою просило скасувати рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у вигляді постанови від 09.10.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження на виконання наказу Господарського суду Донецької області у справі № 905/1918/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 30.09.2015.

1.4. Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправомірно винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки державним виконавцем в повному обсязі не виконані виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.12.2017 у справі № 905/1918/15 скаргу ПАТ КБ "Південкомбанк" задоволено. Визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.11.2017 про повернення виконавчого документа Банку ВП №53243920. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження на виконання наказу Господарського суду Донецької області у справі № 905/1918/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 30.09.2015.

2.2. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2018 у справі № 905/1918/15 ухвалу Господарського суду Донецької області від 28.12.2017 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- рішенням Господарського суду Донецької області від 30.09.2015 позовні вимоги ПАТ КБ "Південкомбанк" до ТОВ "Укртрайлінг" про стягнення заборгованості у розмірі 277 942 848,00 грн задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Укртрайлінг" на користь ПАТ КБ "Південкомбанк" заборгованість за кредитом у розмірі 162 000 000,00 грн, поточну заборгованість за процентами у розмірі 3 098 250,00 грн, прострочену заборгованість за процентами у розмірі 52 440 750,00 грн;

- Господарським судом Донецької області 13.10.2015 видано відповідні накази;

- головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби 17.01.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного наказу та постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ТОВ "Укртрайлінг";

- згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 25.01.2017 на підставі постанови про арешт майна зареєстроване обтяження на все нерухоме майно ТОВ "Укртрайлінг", вид обтяження арешт нерухомого майна;

- на підставі відповіді Регіонального сервісного центу в Донецькій області від 30.01.2017 № 31/5-379 відповідно до наявних баз даних станом на 30.01.2017 за ТОВ "Укртрайлінг" транспортні засоби не зареєстровані;

- Державною службою інтелектуальної власності України у листі від 09.02.2017 повідомлено орган ДВС, що за інформаційно-пошуковими реквізитами «найменування власника/автора» в державних реєстрах охоронних документів на об'єкти промислової власності, Державному реєстрі свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір, станом на 06.02.2017 відсутні відомості про ТОВ "Укртрайлінг" як власника зареєстрованих об'єктів права інтелектуальної власності;

- Державною фіскальною службою України за запит органу ДВС надано відповідь № від 24.01.2017 в якій зазначено, що інформація про номери рахунків, відкритих відповідачем до ДФС України від відповідних фінансових установ не надходила;

- головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби 02.11.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження";

- постанову про повернення виконавчого документа стягувачу листом №53243920/24 від 02.11.2017 направлено стягувачу;

- виконавчою службою до матеріалів справи надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухомого майна, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ТОВ "Укртрайлінг" станом на 20.12.2017, відповідно до якої відсутні відомості у Реєстрі прав власності на нерухомого майна, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про наявність нерухомого майна у відповідача;

- прийняття державним виконавцем зазначеної постанови стало підставою для звернення ПАТ КБ "Південкомбанк" із скаргою в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

2.4. Задовольняючи скаргу ПАТ КБ "Південкомбанк" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Єжова М.В., місцевий господарський суд зазначив, що виходячи із положень статей 10, 18, 48 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем порушено права стягувача у зв'язку з не вчиненням всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення. Також місцевим судом задоволено вимогу Банку щодо зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження на виконання наказу Господарського суду Донецької області у справі № 905/1918/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 30.09.2015.

2.5. Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що органом державної виконавчої служби не було вжито всіх необхідних та можливих заходів для належного примусового виконання рішення господарського суду, а саме не надано доказів направлення запитів до відповідних органів щодо наявності зареєстрованих катерів, яхт, повітряних суден, сільськогосподарської техніки та технологічного обладнання, іншого рухомого майна, корпоративних прав, цінних паперів, належних на праві власності відповідачу, визнаючи, що оскаржувана заявником постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 02.11.2017 є передчасною.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.12.2017 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2018 у справі № 905/1918/15 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав касаційну скаргу, якою просить оскаржувані ухвалу місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні скарги ПАТ КБ "Південкомбанк".

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України:

- при прийнятті судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального та матеріального права та зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи.

3.3. Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Донецької області 28.12.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2018 у справі № 905/1918/15 та зупинено касаційне провадження до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування статей 3, 4 Закону України "Про судовий збір" у подібних правовідносинах у іншій справі № 915/955/15.

3.4. Ухвалою Верховного Суду від 07.08.2018 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Донецької області 28.12.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2018 у справі № 905/1918/15.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Предметом касаційного оскарження є ухвала місцевого суду та постанова суду апеляційної інстанції щодо визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.11.2017 про повернення виконавчого документа ВП №53243920 та зобов'язання виконавчої служби відновити виконавче провадження на виконання наказу Господарського суду Донецької області у справі № 905/1918/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 30.09.2015.

4.2. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.3. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

4.4. Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) передбачено, що рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

4.5. Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення із скаргою) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

4.6. Законом України "Про виконавче провадження" врегульовані питання, пов'язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів.

4.7. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

4.8. Згідно зі ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

4.9. За приписами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

4.10. Так, відповідно до наданих законом виконавцю повноважень під час здійснення виконавчого провадження останній має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; тощо.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

4.11. Згідно з частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

4.12. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

4.13. Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

4.14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що органом державної виконавчої служби не було вжито всіх необхідних та можливих заходів для належного примусового виконання рішення місцевого господарського суду, а саме не надано доказів направлення запитів до контролюючих органів щодо наявності зареєстрованих катерів, яхт, повітряних суден, сільськогосподарської техніки та технологічного обладнання, іншого рухомого майна, корпоративних прав, цінних паперів, належних на праві власності відповідачу.

4.15. Встановивши, що державний виконавець не виконав всіх дій, спрямованих на розшук майна боржника, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про визнання неправомірною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. про повернення стягувачу виконавчого документа ВП №53243920 від 02.11.2017.

4.16. З урахуванням викладеного та встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, зважаючи на повноваження та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення скарги стягувача в частині визнання неправомірною постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. про повернення стягувачу виконавчого документа ВП №53243920 від 02.11.2017.

4.17. В частині вимоги ПАТ КБ "Південкомбанк" за скаргою про зобов'язання органу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу суду у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

4.18. Згідно ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

4.19. Відновлення відповідного виконавчого провадження за наслідками визнання неправомірною постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві врегульовано ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає відповідний порядок вчинення таких дій, тому господарський суд при розгляді скарг на дії (рішення) органу державної виконавчої служби не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця.

4.20. Доводи, викладені в касаційній скарзі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, колегією суддів відхиляються, оскільки останні зводяться до переоцінки доказів, в той час як суд касаційної інстанції в силу частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

5.2. Згідно з частинами першою-третьою статті 311 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

5.3. Отже, необґрунтоване застосування попередніми судовими інстанціями статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень в частині зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу суду, з одночасним прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні скарги. В іншій частині судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, підлягають залишенню без змін.

6. Судові витрати

6.1. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 29.05.2018 № 915/955/15, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 311, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Донецької області 28.12.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2018 у справі № 905/1918/15 в частині задоволення вимоги про зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу суду у виконавчому провадженні № 53243920 скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Донецької області 28.12.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.03.2018 у справі № 905/1918/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Державного бюджету України 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн судового збору за подання касаційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Донецької області видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді Г.Вронська

І.Ткач