КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р. Справа№ 910/2717/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко О.О.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

на рішення господарського суду міста Києва

від 31.05.2018 (повний текст рішення складено 12.06.2018)

у справі №910/2717/18 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд"

до публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Реон Техно"

про стягнення 50959,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма " Укргазпромбуд " звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" 50959,59 грн., з яких: 50000,00 грн. заборгованість по сплаті грошової суми відповідно до умов гарантії від 26.10.2017 №13611/17-ТГ, 209,59 грн. - 3% річних та 750,00 грн. збитки від інфляції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2018 залучено до участі у справі №910/2717/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Реон Техно".

16.04.2018 через канцелярію суду представником позивача подана заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача 52205,64 грн., з яких: 50000,00 грн. заборгованість по сплаті грошової суми відповідно до умов гарантії №13611/17-ТГ від 26.10.2017, 435,62 грн. - 3% річних та 1770,02 грн. - збитки від інфляції.

Вказана заява була прийнята судом, а тому подальший розгляд справи здійснювався з урахуванням вказаної заяви.

29.05.2018 через канцелярію суду представником позивача подана заява про заміну позивача - публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" його правонаступником - акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд".

Судом першої інстанції зазначену заяву задоволено, здійснено заміну сторони (позивача) - публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" на його правонаступника - акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" на підставі ст. 334 ГПК України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.05.2018 позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" 50000 грн. заборгованість відповідно до умов гарантії від 26.10.2017 №13611/17-ТГ , 435 грн. 62 коп. - 3% річних, 1770 грн. 02 коп. збитків від інфляції, 1762 грн. судового збору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі №910/2717/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" до публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про стягнення 50000,00 грн. за банківською гарантією, 435,62 грн. - 3% річних, 1770,02 грн. збитків від інфляції.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що банкіська гарантія, надана відповідачем з метою забезпечення виконання договору, не передбачає іншого гарантійного випадку наслідком якого є виплата гарантійної суми, окрім як ненадання забезпечення після повідомлення про намір укласти договір та не пізніше дати укладення договору, тоді як 18.12.2017 між позивачем та принципалом укладено договір №/142 про закупівлю. Також скаржник зазначає, що дійсність гарантії була анульована в 5-денний термін з дня укладення договору про закупівлю відповідно до абзацу 8 Гарантії, тоді як вимога про сплату гарантійної суми була подана до відділу гарантій 26.12.2017. Отже, на думку скаржника, позивачем під час звернення із вимогою було порушено положення ст. 563 ЦК України та умови банківської гарантії, оскільки заявлена вимога не відповідає умовам гарантії, що свідчить про правомірність відмови скаржника в задоволенні вимоги про сплату коштів за гарантією, оскільки таке право скаржника (гаранта) визначене статтею 565 ЦК України та умовами гарантії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" на рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі №910/2717/18 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині на підставі ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" на рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі №910/2717/18; призначено справу до розгляду на 05.09.2018.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

26.10.2017 відповідач надав позивачу електронну банківську гарантію №13611/17-ТГ на суму 50000,00 грн. - як спосіб забезпечення виконання зобов'язання принципалом ( ТОВ "РЕОН ТЕХНО" ) - учасника процедури закупівлі по предмету "Будівельні товари" (манжета) (оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-10-05-001217-a ).

Банківська гарантія разом з іншими документами пропозиції конкурсних торгів принципала була розміщена на сайті публічних закупівель ПРОЗОРРО.

Відповідно до умов вказаної гарантії відповідач безвідклично та безумовно зобов'язався протягом п'яти банківських днів сплатити суму гарантії в розмірі 50000,00 грн. після одержання паперового оригіналу оформленої належним чином першої письмової вимоги позивача, без необхідності для позивача обґрунтовувати свою вимогу, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв'язку з тим, що настала одна із таких обставин:

- принципал відкликав свою тендерну пропозицію після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються чинними.

- принципал, який став переможцем процедури торгів, не підписав договір про закупівлю

- принципал - переможець процедури торгів не надав у строк, визначений в абзаці другому частини третьої статті 17 Закону України " Про публічні закупівлі " документів, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2,3,5,6 і 8 частини першої статті 17 Закону України " Про публічні закупівлі "

- принципал - переможець процедури торгів не надав забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

Строк дії цієї гарантії вважається закінченим, і ця банківська гарантія наулюється протягом п'яти банківських днів, з дня настання однієї з таких обставин: закінчення строку дії забезпечення тендерної пропозиції, зазначеного в тендірній документації та/або укладення договору про закупівлю з учасником, що став переможцем тендеру та/або відкликання тендерної пропозиції до закінчення строку її подання та/або закінчення процедури закупівлі в разі не укладення договору про закупівлю з жодним з учасників, які подали тендерні пропозиції (абзац 8 банківської гарантії).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Відповідно до п. 6.1. тендерної документації на закупівлю вказаного товару, замовник вимагає від учасника-переможця не пізніше дати укладення договору про закупівлю падання забезпечення виконання такого договору у виді грошових коштів.

Частинами 1-3 ст. 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії та вказується у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що у зв'язку з невиконанням принципалом своїх зобов'язань щодо перерахування позивачу забезпечення виконання договору у вигляді коштів до кінцевої дати укладення договору про закупівлю (18.12.2017), він звернувся до відповідача з вимогою від 20.12.2017 №3101 ВИХ-17-1187 щодо сплати гарантійної суми. Натомість, листом від 08.02.2018 №05-1/2-494 відповідач відмовив позивачу у виплаті гарантійної суми. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач також нарахував 3% річних в розмірі 435,62 грн. та збитки від інфляції в розмірі 1770,02 грн. (з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог) на підставі ст. 625 ЦК України.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до визначеного в абзаці п'ятому банківської гарантії №13611/17-ТГ порядку позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату суми гарантії в розмірі 50000 грн (вимога надана через відділення ПАТ «Укргазбанк» в місті Полтава («Банк Бенефіціара»), яке підтвердило дійсність підписів на вимозі, і повноваження осіб, що підписали вимогу), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа ПАТ «Укргазбанк» вих.№5-323/16/978/2017 від 22.12.2017 (а.с. 26).

Листом від 08.02.2018 №05-1/2-494 відповідач відмовив позивачу у виплаті гарантійної суми, посилаючись на те, що банк не може погодитися з твердженням бенефіціара про ненадання забезпечення виконання договору.

Згідно з приписами ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За змістом ст.526 ЦК Україні та ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Згідно ст.560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У статті 561 ЦК України врегульовано, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов'язання (ст.562 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.563 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

За приписами ч.1 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Колегією суддів встановлено, що вимога від 20.12.2017 №3101 ВИХ-17-1187 відповідає умовам гарантії, подана у строк дії гарантії, а тому відмова відповідача у задоволенні вимоги щодо сплати гарантійної суми є безпідставною.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовна вимога про стягнення 50000,00 грн. заборгованості по сплаті грошової суми відповідно до умов гарантії від 26.10.2017 №13611/17-ТГ є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Посилання скаржника на те, що вимога від 20.12.2017 №3101 ВИХ-17-1187 була подана 26.12.2017 (поза встановлений в гарантії строк її дії) є безпідставним, оскільки як встановлено вище позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату суми гарантії в розмірі 50000 грн в порядку, визначеному в абзаці п'ятому банківської гарантії №13611/17-ТГ (вимога надана через відділення ПАТ "Укргазбанк" в місті Полтава («Банк Бенефіціара») у строк дії банківської гарантії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа ПАТ «Укргазбанк» вих.№5-323/16/978/2017 від 22.12.2017 (а.с. 26).

Твердження відповідача про те, що у останнього відсутні правові підстави задоволення вимоги позивача, оскільки вказане позивачем порушення має наслідком сплати принципалом штрафу відповідно до п. 6.10 тендерної документації, на який дія гарантії не розповсюджується, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, стягнення зазначеного штрафу є правом позивача, наявність якого не звільняє відповідача від виконання свого зобов'язання щодо сплати суми гарантії.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 435,62 грн. 3% річних та 1770,02 грн. інфляційних втрат, які нараховані за період з 04.01.2018 по 19.03.2018 (з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції перевірено правильність здійсненого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що останній відповідає вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, позивач набув права вимагати від відповідача сплати на його користь інфляційних втрат, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення 435,62 грн. 3% річних та 1770,02 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі №910/2717/18 - без змін.

Матеріали справи №910/2717/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

(повний текст постанови складено 06.09.2018)

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко