ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21.08.2018 року справа № 21/89б/2011

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський", смт. Біловодськ Луганська область
на ухвалу Господарського суду Луганської області
від07.06.2017 року
у справі№21/89б/2011 (суддя Палей О.С.)
за заявою ініціюючого кредитора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АВІС", с. Фабричне, Лутугинського району Луганської області
до боржника Приватного акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ", смт. Мілове Луганської області
про за заявою до пробанкрутство керуючого санацією Приватного акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" ОСОБА_4, м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор", смт. Мілове Луганської області визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 року у справі №21/89б/2011 відмовлено у задоволенні заяв керуючого санацією Приватного акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" арбітражного керуючого ОСОБА_4 про визнання недійсними в порядку п. 11 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" договорів купівлі-продажу майна банкрута від 09.04.2011 року, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор".

Не погодившись з ухвалою, постановленою судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 року у справі №21/89б/2011 у звязку з його пропущенням з поважних причин;

- скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 року у справі №21/89б/2011 в частині визнання за Приватним акціонерним товариством "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" право власності на будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1 та в частині зобовязання Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" повернути Приватному акціонерному товариству "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1;

- скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року у справі №21/89б/2011 в частині визнання за Приватним акціонерним товариством "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" право власності на будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1 та в частині зобовязання Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" повернути Приватному акціонерному товариству "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1;

- прийняти рішення про відмову у задоволенні заяви керуючого санацією Приватного акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" ОСОБА_4 в частині вимог щодо визнання за Приватним акціонерним товариством "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" право власності на будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1 та в частині зобовязання Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" повернути Приватному акціонерному товариству "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2018 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Геза Т.Д., Склярук О.І.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обовязки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обовязки учасника справи.

Таким чином, наведеними нормами процесуального права ГПК України, в редакції чинній з 15.12.2017 року, закріплено право осіб, які не брали участі у розгляді справи в суді першої інстанції, подавати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а також визначено процесуальний статус таких осіб.

Можливість оскарження рішення суду першої інстанції після його апеляційного перегляду передбачена положеннями ст. 272 ГПК України.

У такому разі, згідно правилами ч.ч. 2 та 3 ст. 272 ГПК України, у випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до ст. 282 цього Кодексу.

При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, аналізуючи вищенаведені положення процесуального законодавства вважає, що можливість оскарження постанови апеляційного суду безпосередньо до апеляційного суду, окремо без рішення суду першої інстанції законом не передбачена, а тому вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" про скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року у даній справі є взаємопов'язані з результатом оскарження ухвали місцевого суду від 07.06.2017 року, та в залежності від конкретних обставин можуть знайти своє вирішення виключно після апеляційного перегляду такого рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у даній справі, судовою колегією встановлено, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" подана 27.07.2018 року, тобто після спливу одного року з дня повного складення тексту оскаржуваної ухвали - 07.06.2017 року (через 1 рік та 52 дні), що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті в якому вона направлялась до суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, посилаючись на приписи п.п. 1 та 2 ч. 2 ст. 256 ГПК України, зокрема на те, що апеляційна скарга у даному випадку подається особою, не повідомленою про розгляд справи та не залученою до участі в ній, хоча суд першої інстанції ухвалив рішення про її права, інтереси та обовязки.

За твердженням скаржника, Товариство з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" є власником будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1. В той же час, обставина набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується Договором купівлі-продажу майна, що продане на аукціоні від 15.09.2017 року; протоколом електронних торгів №UA-EA-2017-08_30-000108-c; актом приймання-передачі майна від 15.09.2017 року, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97412868 від 15.09.2017 року.

Тому, як вказує апелянт, у цій справі було прийнято рішення про права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський", при цьому вимоги керуючого санацією були заявлені та розглянуті судом до неналежного відповідача, оскільки на час ухвалення рішення судом, що набрало чинності, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" не було власником спірного майна.

Щодо обставин непереборної сили заявником не наведено жодних підстав для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексу судового рішення, крім випадків:

- подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки;

- пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

При дослідженні матеріалів справи №21/89б/2011, апеляційної скарги та доданих до неї документів колегією суддів встановлено, що відповідно до умов Договору купівлі-продажу майна, що продане на аукціоні від 15.09.2017 року, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", як продавець, передало майно (будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1), а Товариство з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський", як покупець, приняло це майно та сплатило за нього грошову суму за ціною, встановленою за результатами електронних торгів, які відбулись 07.09.2017 року відповідно до протоколу електронних торгів №UA-EA-2017-08_30-000108-c, в порядку та в строку встановлені цим Договором (п. 1 Договору). Вказаний вище Договір купівлі-продажу підписаний між сторонами без зауважень та зареєстрований в Державному реєстрі за №13588.

Таким чином, обставини справи свідчать про те, що у апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" виникли цивільні права та обов'язки щодо нерухомого майна - будівлі комбікормового заводу, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1, лише з моменту укладення Договору купівлі-продажу та його державної реєстрації, тобто з 15.09.2017 року.

Однак, на час прийняття оскаржуваної в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 року у справі №21/89б/2011 власником нерухомого майна, розташованого за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1, було виключно Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" та суд першої інстанції не ухвалював рішення про права, інтереси та (або) обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський", відтак положення п. 1 ч. 2 ст. 261 ГПК України у даному випадку не можуть застосовуватись.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Разом з тим, у справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному контексті також слід враховувати іншу правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.1979, п. 24, Series A N 32, та "ОСОБА_5 проти Іспанії", заява N 38695/97, п. 43, ECHR 2000-II).

При цьому, в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі "ОСОБА_6 проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Про винесення оскаржуваної ухвали Господасрького суду Луганської області від 07.06.2017 року, як і постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року, Товариству з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" було відомо ще з 17.04.2018 року (тобто, за 4 місяці і 8 днів до моменту подання апеляційної скарги), а зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи клопотанням про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.93-94, т.19), яке подавалось до Верховного Суду під час касаційного оскарження постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року іншими учасниками справи - Товариством з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_7

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" звернулась до Верховного Суду із заявою про приєднання до касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", однак додатково не зазначило власних доводів незаконності постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року, а лише вказало, що повністю підтримує касаційну скаргу Банку. Втім, такі доводи, до яких приєднався апелянт у даному провадженні, були розглянуті Верховним Судом в постанові від 18.06.2018 року та визнані такими, що не знайшли свого підтвердження у якості підстав для скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року.

При цьому, апеляційне провадження, порушене з 14.07.2017 року тривало по 13.12.2017 року, тобто протягом 5 місяців. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", яке реалізувало об'єкт нерухомого майна, як учасник провадження у справі №21/89б/2011 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" (кредитор), неоднаразово подавало до апеляційного суду свої відзиви та заперечення на апеляційну скаргу керуючого санацією, отже було обізнано про рух справи, зокрема про вирішення питання щодо визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, однак не надало суду жодної інформації про реалізацію будівлі комбікормового заводу на електронних торгах та доказів його відчуження на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський".

Місцезнходженням об'єкту нерухомості - будівлі комбікормового заводу, право власності на яке 15.09.2017 року набуло Товариство з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський", є: Луганська область, Міловський район, смт. Біловодськ, вул. ім.Хорунжого, буд. 1, саме за місцезнаходженням будівлі комібікормового заводу. За такою ж адресою також було зареєстровано (до продажу нерухомості) й Товариство з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор", яке є учасником справи, та якому направлялась поштова кореспонденція апеляційного суду. Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення від 28.12.2017 року (а.с.113,т.18), особа - ОСОБА_8 отримала за вказаною адресою постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року. Таким чином, уповноваженні особи апелянта, як власника нерухомого майна починаючи з 15.09.2017 року, вже 13.12.2017 року були повністю обізнані із змістом судового рішення апеляційного суду.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначена в ГПК України вимога до заявника при зверненні до суду дотримуватись строку подання апеляційної скарги.

Невиконання ж заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом, зокрема в даному випадку, відмовляти у відкритті апеляційного провадження.

Відтак, оскільки апелянт був повідомлений про існування ухвали Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року у справі №21/89б/2011, а також про вирішення питання щодо повернення належного йому нерухомого майна у власність Приватного акціонерного товариства "Міловський завод рафінованої олії "Стрілецький степ" (зважаючи на те, що за адресою спірного нерухомого майна отримувалась поштова кореспонденція, Товариство з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" вважало себе учасником провадження у справі з 17.04.2018 року та вже 23.05.2018 року воно приєдналось до касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", доводи якої були розглянуті Верховним Судом), проте в розуміний інтервал часу не вжив заходів для звернення до апеляційного суду, в т.ч. щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги та відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 234, ч. 2 ст. 261 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В :

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, встановленого на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 року у справі №21/89б/2011.

2.Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі №21/89б/2011 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Племінний завод "Біловодський" на ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.06.2017 року у справі №21/89б/2011.

3.Матеріали справи №21/89б/2011 повернути до Господарського суду Луганської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3