КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2018 р. Справа№ 910/190/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників

позивача: Шубак О.І.;

відповідача: Гелеверя Р.В.;

третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк- Сіті"

та Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.05.2018 (повний текст складено 07.06.2018)

у справі № 910/190/18 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк- Сіті"

до Публічного акціонерного товариства

"Комерційний банк "Приватбанк"

третья особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Аякс"

про розірвання договору поруки №4А11494И/П від 04.11.2016

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лайк-Сіті" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач) про розірвання договору поруки №4А11494И/П від 04.11.2016, укладеного між сторонами.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що зобов'язання за договорами поруки позивачем, як поручителем були виконані 09.11.2016, у зв'язку з чим відповідач повинен був передати до 16.11.2016 належним чином завірені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами. Однак, відповідачем в порушення умов договору поруки №4А11494И/П від 04.11.2016 не було передано позивачу зазначених документів, внаслідок чого позивач фактично був позбавлений можливості використовувати необхідні документи для стягнення грошових коштів з підприємств-боржників, що призвело до суттєвого погіршення фінансово-майнового стану. З огляду на наведене позивач просив суд розірвати укладений між сторонами договір поруки з 16.11.2016.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив суд в позові відмовити повністю. Зокрема, відповідач наголошував на наступному:

- позивачем не підтверджено доказами факту виконання договору поруки в повному обсязі;

- позивач не звертався до відповідача з будь-якими вимогами щодо надання документів на підтвердження зобов'язань боржника, а відтак, підстав вважати наявними будь-які порушення Банком умов спірного договору поруки відсутні;

- позивач неправомірно посилається на неможливість отримання задоволення своїх вимог до боржника за відсутності відповідних документів, оскільки чинне законодавство України не пов'язує виконання кредитором обов'язку з передачі поручителю, якими було виконано зобов'язання боржника, документів на підтвердження прав вимоги до боржника з моментом набуття таким поручителем прав вимоги до боржника;

- позивач не звертався до відповідача з пропозицією розірвати спірний договір поруки, а відтак, правові підстави для передачі відповідного спору в силу приписів ст. 651 Цивільного кодексу України на вирішення суду відсутні;

- позивачем не доведено існування обставин, за яких положення ст. 652 Цивільного кодексу України передбачають можливість розірвання договору в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. При цьому у своєму рішенні суд зазначив про те, що позивачем доведено існування правових підстав для розірвання Договору поруки в судовому порядку, однак вимога позивача про розірвання спірного Договору поруки з 16.11.2016 є такою, що не відповідає способу захисту, визначеному у ч.ч. 4, 5 ст. 188 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, оскільки у суду відсутня можливість розірвати договір з дати, яка передує даті набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18 та постановити нове рішення, яким розірвати з 16.11.2016 Договір поруки №4А11494И/П, укладений між позивачем та відповідачем.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом прийняте незаконне та необґрунтоване рішення, з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 512, 514, 553, 554 ЦК України.

Зокрема, позивач звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевим господарським судом залишено поза увагою факт виконання позивачем зобов'язання ТОВ "Аякс" перед відповідачем, в свою чергу останній ухиляється від виконання умов Договору поруки, внаслідок чого істотно порушує умови Договору поруки, позбавляючи позивача права вимоги за виконаними зобов'язаннями за кредитними зобов'язаннями ТОВ "Аякс", що є наслідком розірвання Договору поруки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк- Сіті" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Алданової С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк- Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі № 910/190/18.

Надано право відповідачу можливість подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач також звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив змінити рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18 шляхом виключення з мотивувальної частини цього рішення наступних положень:

- таким чином, відповідачем у визначеному законодавством порядку не було доведено існування простроченого зобов'язання ТОВ "Аякс" з оплати на користь ПАТ КБ "Приватбанк" визначених ним сум винагороди та пені;

- з огляду на наведене вбачається, що з моменту перерахування ТОВ "Лайк-Сіті" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" грошових коштів у розмірі 90 053 413,38 грн. в якості виконання зобов'язання ТОВ "Аякс" з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними за кредитними договорами №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014 позивачем було виконано зобов'язання за вказаними договорами в повному обсязі;

- отже, підтвердження матеріалами справи погашення позивачем зобов'язання ТОВ "Аякс" з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними у визначених кредитними договорами №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014 обсягах, що підтверджується в т.ч. наданими відповідачем довідками про стан позичкової заборгованості від 16.03.2018, в яких вказується на відсутність як поточної, так і простроченої заборгованості за вказаними кредитними договорами щодо оплати суми кредиту та відсотків, свідчить про припинення зобов'язання ТОВ "Аякс" перед ПАТ КБ "Приватбанк" за такими договорами в повному обсязі шляхом його виконання ТОВ "Лайк-Сіті", а відтак, і припинення поруки, встановленої Договором поруки;

- судом, на підставі зібраних в матеріалах справи доказах та наданих представниками сторін в судових засіданнях поясненнях, встановлено, що ТОВ "Лайк-Сіті" було виконано взяте на себе зобов'язання за Договором поруки з виконання зобов'язання ТОВ "Аякс" за спірними кредитними договорами в повному обсязі, а відтак, в силу приписів наведених положень у ПАТ КБ "Приватбанк" виникло зобов'язання з передачі на користь позивача належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за такими кредитними договорами, тобто, як копій самих кредитних договорів, так і будь-яких інших документів і договорів, що стосуються виконання ТОВ "Аякс" спірних зобов'язань (в т.ч. їх забезпечення);

- отже, зобов'язання відповідача за Договором поруки з передачі на користь позивача відповідних документів мало бути виконано до 16.11.2016 включно (09.11.2016 + 5 робочих днів ПАТ КБ "Приватбанк");

- відтак, ПАТ КБ "Приватбанк" є таким, що порушило взяте на себе за Договором поруки зобов'язання;

- посилання відповідача на те, що не передача ним відповідних документів на користь позивача не може свідчити про істотність такого порушення, адже в будь-якому випадку до останнього переходять відповідні права кредитора в силу закону та факту виконання зобов'язання за боржника не в залежності від наявності у нього відповідних документів судом відхиляється з огляду на те, що перехід до позивача прав кредитора не нівелює існування зобов'язання відповідача з передачі всіх документів, які підтверджують зобов'язання боржника, а той факт, що таке зобов'язання за наслідками сплати поручителем коштів на користь первісного кредитора фактично залишається єдиним невиконаним зобов'язанням за Договором поруки, а відповідні документи безумовно сприятимуть захисту інтересів позивача внаслідок втрати коштів для виконання зобов'язання боржника, дає підстави для висновку про істотність в розумінні положень ст. 651 Цивільного кодексу України порушення первісним кредитором зобов'язання з їх передачі;

- таким чином, в силу встановлених обставин, позивачем доведено існування правових підстав для розірвання Договору поруки в судовому порядку.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідачем було зазначено про невідповідність висновків місцевого господарського суду, оскільки не доведено обставини, які мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також невірно застосовано норми матеріального права, зокрема, ст. ст. 236, 237 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевий господарський суд вийшов за межі встановлення обставин по справі, встановивши у мотивувальній частині оскаржуваного рішення обставини, що суперечать доказам, наявним у матеріалах справи.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 02.07.2018 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Алданової С.О., Мартюк А.І.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18, надано право учасникам провадження можливість подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк- Сіті" та Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" об'єднано в одне апеляційне провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.08.2018.

Учасники апеляційного провадження своїм правом не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу в зазначений строк до Київського апеляційного господарського суду не направили.

В судовому засіданні 16.08.2018 на підставі ст. 216 ГПК України було оголошено перерву до 30.08.2018.

В судове засідання 30.08.2018 з'явилися представники сторін.

В судовому засіданні 30.08.2018 представник позивача підтримав апеляційну скаргу позивача з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18 та постановити нове рішення, яким розірвати з 16.11.2016 Договір поруки №4А11494И/П, укладений між позивачем та відповідачем. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.08.2018 підтримав апеляційну скаргу відповідача з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18 змінити шляхом виключення з мотивувальної частини положень зазначених в апеляційній скарзі. Проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання 30.08.2018 не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судові засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення третьої особи про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу у відсутності представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 30.08.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

04.11.2016 між позивачем як поручителем, та відповідачем, як кредитором було укладено договір поруки №4А11494И/П (далі - Договір поруки) (том справи - 1, аркуш справи - 7).

За умовами Договору поруки (п. 1) предметом останнього є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ "Аякс" (далі - боржник) своїх зобов'язань за: кредитним договором від 15.07.2013 №4А13446И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору; кредитним договором від 06.12.2011 №4А11494И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору; кредитним договором від 25.11.2014 №4А14345И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитними договорами з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитними договорами, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Положеннями п.п. 5, 6 Договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником обов'язку п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

В п. 8 Договору зазначено, що до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним Договором, переходять всі права за кредитним Договором і Договором застави, укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним Договором у частині виконання зобов'язань.

Пунктом 10 Договору визначено, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним Договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним Договором.

На підставі положень Договору поруки, 09.11.2016 позивачем було перераховано на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 90 053 413, 38 грн. з призначенням платежів: виконання зобов'язань по кредитним договорам №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014 згідно договору поруки №4А11494И/П від 04.11.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №4012, 4013, 4014 від 09.11.2016 (том справи - 1, аркуші справи - 8-10) та банківськими виписками з рахунку позивача, відкритому в ПАТ КБ "Приватбанк" за період з 01.11.2016 по 30.11.2016 (том справи - 1, аркуш справ - 112).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про наявність правових підстав для розірвання з 16.11.2016 Договору поруки, у зв'язку із істотним, на думку позивача, порушенням відповідача взятих на себе зобов'язань за таким договором, оскільки позивачем, як поручителем зобов'язання за Договором поруки були виконані 09.11.2016.

В даному випадку, позивачем вказується на невиконання відповідачем взятого на себе згідно Договору поруки (п. 10) зобов'язання з передачі позивачу належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд розірвати Договір поруки, укладений між сторонами з 16.11.2016.

Місцевий господарський суд в позові відмовив повністю, визнавши вимоги позивача такими, що не відповідають способу захисту, визначеному у ч.ч. 4, 5 ст. 188 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх такими, що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

В ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1, п.7 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення правовідношення.

Як уже зазначалося вище, предметом розгляду у даній справі є вимоги позивача про розірвання Договору поруки, у зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов вказаного договору.

В ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Тобто, укладаючи Договір, сторони погодили всі його істотні умови, в тому числі й щодо обов'язку надання відповідачем, як кредитором, документів позивачу, як поручителю, у випадку виконання останнім обов'язку третьої особи, як боржника, за Кредитним договором, які підтверджують вказаний обов'язок боржника.

В ст. ст. 553, 554 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. ст. 512, 556 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

З огляду на викладені норми з урахуванням положень п.п. 1, 2 Договору поруки вбачається, що у відповідності до умов Договору поруки позивач взяв на себе зобов'язань із виконання за ТОВ "Аякс" зобов'язань останнього за кредитним договорами №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014 виключно в межах суми заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поруки позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 90 053 413, 38 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №4012, 4013, 4014 від 09.11.2016 із зазначенням призначення платежу: виконання зобов'язань по кредитним договорам №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014 згідно договору поруки №4А11494И/П від 04.11.2016 та банківськими виписками з рахунку позивача, відкритому в ПАТ КБ "Приватбанк", за період з 01.11.2016 по 30.11.2016.

Із доданих відповідачем до матеріалів справи довідок про стан позичкової заборгованості від 16.03.2018 вбачається, що станом на 06.02.2018 будь-яка заборгованість ТОВ "Аякс" з повернення кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними згідно кредитних договорів №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014 відсутня.

Місцевим господарським судом було встановлено, що у відповідності до приписів ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України та положень п.п. 1, 2 Договору поруки встановленою останнім порукою було забезпечено виконання ТОВ "Аякс" зобов'язання за спірними кредитним договорами виключно в межах сум отриманого кредиту та відсотків за користування ним, виконання чого в повних обсягах і мало місце в даному випадку.

Більш того, в положеннях ст.ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України законодавець не ставить у залежність від повного або часткового погашення зобов'язання можливість заміни кредитора у такому зобов'язанні в тому обсязі, в якому воно було виконано чи відступлено.

Отже, посилання відповідача про те, що позивачем не підтверджено доказами факту виконання Договору поруки в повному обсязі не приймається судом до уваги.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що місцевий господарський суд вийшов за межі встановлення обставин по справі, встановивши у мотивувальній частині оскаржуваного рішення обставини, що суперечать доказам наявним у матеріалах справи, слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Щодо посилання відповідача у своїй апеляційній скарзі на правовий аналіз в постановах Верховного суду України по справах №6-466цс15, №6-932цс15, відносно норм частин першої та другої статті 556 ЦК України, а саме про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вказує на існування простроченої заборгованості ТОВ "Аякс" за спірними кредитними договорами з оплати сум нарахованих винагороди та пені, однак, у відповідь на вимогу місцевого господарського суду про надання пояснень щодо підстав, на підставі яких була нарахована заборгованість, представником відповідача в поданих до суду додаткових поясненнях від 19.04.2018 (том 1 аркуші справи 214-215) було вказано на те, що ПАТ КБ "Приватбанк" не вбачає за необхідне обґрунтовувати підстави та часові проміжки нарахування відповідних сум.

Отже, матеріали справи не містять будь-яких обґрунтувань та правових підстав нарахування заявлених відповідачем сум винагороди та пені, а, більш того, складових їх нарахування (обґрунтованих розрахунків з визначеними сумами, ставками та періодами).

З вищевикладеного вбачається, що відповідачем у визначеному законодавством порядку не було доведено існування простроченого зобов'язання ТОВ "Аякс" з оплати на користь ПАТ КБ "Приватбанк" визначених ним сум винагороди та пені.

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За змістом ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про підтвердження матеріалами справи погашення позивачем зобов'язання ТОВ "Аякс" з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними у визначених кредитними договорами №4А13446И від 15.07.2013, №4А11494И від 06.12.2011, №4А14345И від 25.11.2014 обсягах, що підтверджується в т.ч. наданими відповідачем довідками про стан позичкової заборгованості від 16.03.2018, в яких вказується на відсутність як поточної, так і простроченої заборгованості за вказаними кредитними договорами щодо оплати суми кредиту та відсотків.

Положеннями частин 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України встановлено, що після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

У відповідності до п. 10 Договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитними договорами передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Відтак, після виконання взятого на себе зобов'язання за Договором поруки з виконання зобов'язання ТОВ "Аякс" за спірними кредитними договорами в повному обсязі, у ПАТ КБ "Приватбанк" виникло зобов'язання з передачі на користь позивача належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за такими кредитними договорами, тобто, як копій самих кредитних договорів, так і будь-яких інших документів і договорів, що стосуються виконання ТОВ "Аякс" спірних зобов'язань (в т.ч. їх забезпечення).

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, зобов'язання відповідача за Договором поруки з передачі на користь позивача відповідних документів мало бути виконано до 16.11.2016 включно (09.11.2016 + 5 робочих днів ПАТ КБ "Приватбанк").

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем взятого на себе згідно Договору поруки зобов'язання з передачі на користь позивача відповідних документів на підтвердження обов'язків ТОВ "Аякс".

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, ПАТ КБ "Приватбанк" є таким, що порушило взяте на себе за Договором поруки зобов'язання, а позивач довів існування правових підстав для розірвання Договору поруки в судовому порядку. Відпоідно висновки в мотивувальній частині оскаржуваного рішення є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам матеріального права.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначений у ст. 188 Господарського кодексу України, згідно з якою зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно із ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, про те, що вимога позивача про розірвання спірного Договору поруки з 16.11.2016 є такою, що не відповідає способу захисту, визначеному у ч.ч. 4, 5 ст. 188 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, оскільки у суду відсутня можливість розірвати договір з дати, яка передує даті набрання рішенням суду законної сили, у зв'язку з чим позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк- Сіті" покладаються на позивача (апелянта), за подання апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 269, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайк- Сіті" та Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 у справі №910/190/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/190/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк

Дата складання повного тексту постанови суду - 04.09.2018