ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.08.2018 м. Ужгород Справа № 907/382/18

Господарський суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Васьковського О.В.,

розглянувши матеріали справи №907/382/18

за позовом приватного підприємства «Терра-Пак», с.Утішків, Буський район, Львівська область

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРОНОМ-ЛЮКС», м.Мукачево

про стягнення суми 45682,65 грн. заборгованості за договором поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року, у відповідності до ст.ст. 525, 526, 612, 625 Цивільного кодексу України

За участі секретаря судового засідання Дергачової Ю.А.

Представники:

від позивача не зявився

від відповідача - не зявився

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 45682,65 грн. заборгованості , в т.ч. 41220,54 грн. основного боргу, 292,00 грн. 3 % річних, 866,75 грн. інфляційних втрат та 3303,36 грн. - пені, за договором поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року, у відповідності до ст.ст. 525, 526, 612, 625 Цивільного кодексу України

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.06.2018 року відкрито провадження у справі №907/382/18 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 05.07.2018 року, 01.08.2018 року та 13.08.2018 року відкладено розгляд справи по суті.

Сторони участь уповноважених представників у судовому засіданні не забезпечили.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що відповідач своїх зобовязання по оплаті поставленого товару згідно договору поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року у повному обсязі не здійснив, внаслідок чого у нього виникла та рахується заборгованість у сумі 41220,54 грн. основного боргу. У звязку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача суму вказану суму основної заборгованості, згідно договору поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року. Крім того, за прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позивачем нараховано у відповідності до ст.625 ЦК України 292,00 грн. 3% річних від простроченої суми боргу на час проведення розрахунку та звернення до суду та суму 866,75 грн. інфляційних втрат. У відповідності до ст.232 Господарського процесуального кодексу України та п.5.2 договору порставки позивачем нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення на загальну суму 4462,11 грн.

Позивачем 27.07.18 подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника та повідомлено про те, що відповідачем здійснено часткову оплату наявної у нього заборгованості у сумі 5000,00 грн., що підтверджується банківською випискою про рух коштів позивача станом на 02.07.2018 року.

Відповідач вимоги ухвали суду від 14.06.18, 05.07.18, 01.08.18 та 13.08.18 не виконав, у судове засідання не з'явився, про причини неявки господарському суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, підтвердженням чого є повернуте господарському суду повідомлення про вручення поштового відправлення від 15.06.18, яке вручене відповідачу 21.06.18, від 09.07.18, яке вручене 11.07.18 та 03.08.18, яке вручене відповідачу 04.08.18, а також письмового відзиву на позов з доказами в його обґрунтування, у відповідності до ст.165 Господарського процесуального кодексу не подав, у зв'язку з чим, справу розглянуто у відповідності до ст.185 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами справи.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.08.2018 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між позивачем (продавець за договором) та відповідачем (покупець за договором) 03.11.2017 року укладено договір поставки №ТП-051117 (далі - договір), згідно п.п.1.1 якого продавець зобовязався відповідно до умов цього договору передати у власність покупця, а покупець зобовязався прийняти у власність та оплатити товар (пакувальна продукція), визначений цим договором, кількість, асортимент, ціна одиниці якого, що включає вартість та маркування, узгоджується сторонами при купівлі кожної партії товару окремо та зазначаються в накладних і рахунках на товар, представлених покупцю до оплати замовленого товару, які є невідємними частинами даного договору (п.1.2 договору).

Згідно п.2.2 договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавством України відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затверджена постановою держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15 червня 1965 р. №П-6 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р. №П-7.

Розділом 3 договору визначено порядок розрахунків за товар, згідно якого сторонами погоджено, що такий здійснюється на умовах протягом 14 календарних днів з моменту передачі товару покупцю, шляхом переказу належної до сплати суми у безготівковому порядку на рахунок продавця. Товар вважається оплаченим з дня надходження коштів на рахунок продавця. У випадках несплати покупцем вартості поставленого товару відповідно до умов цього договору продавець має право припинити подальшу поставку товару до повного розрахунку. При цьому покупець зобовязується сплатити вартість поставленого товару або на вимогу продавця повернути несплачений товар. Повернення товару покупцем товару відбувається у строк і у кількості, вказаних продавцем.

Сторонами у розділі 4 договору обумовлено умови поставки товару, а саме: поставка товару покупцю здійснюється власними силами та засобами продавця на склад покупця за адресою м.Мукачево. Моментом поставки зобовязань по даному договору, тобто моментом поставки товару продавцем покупцю вважається дата відправки у пункт призначення та підписання товарно-супровідних документів уповноваженим представником покупця шляхом передачі товару представнику покупця або під відповідальність перевізника , зазначена у товаро-транспортній або видатковій накладній. Право власності на товар від продавця до покупця переходить в момент постави товару.

На виконання зобовязань за договором позивачем здійснено поставку товару за видатковими накладними №1235 від 21.02.2018 року на суму 10646,28 грн., №531 від 25.01.2018 року на суму 13835,52 грн., №1344 від 26.02.2018 року на суму 9383,84 грн., №1409 від 28.02.2018 року на суму 689,98 грн. та №1473 від 02.03.2018 року на суму 13932,00 грн. Загальна сума поставки становить 48487,62 грн.

Згідно наданої позивачем оборотно-сальдової відомості по рахунку №361 за 01.01.2018 року по 30.05.2018 року відповідачем здійснено часткову оплату поставки за видатковою накладною №531 від 25.01.2018 року (рахунок на оплату покупцю ТП-0000557 від 25.01.2018 року) на суму 7267,08 грн.

У звязку з чим, сума заборгованості відповідача за поставлений товар за вищенаведеними видатковими накладними становить 41220,54 грн. станом на день подання позову.

Факт виконання поставки товару позивачем та прийняття його відповідачем підтверджується підписом останнього у відповідній графі про отримання та скріпленням вказаного факту печаткою підприємця видаткової накладної №1235 від 21.02.2018 року , №531 від 25.01.2018 року, №1344 від 26.02.2018 року, №1409 від 28.02.2018 року, №1473 від 02.03.2018 року.

У звязку з несплатою відповідачем вищевказаного товару не проведено, позивачем 24.04.2018 року надіслано відповідачу претензію №54 про оплату вартості поставленого товару з вимогою про сплату боргу у термін до 03 травня 2018 року, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та повідомленням про вручення 03.05.2018 року вказаного листа відповідачу. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Станом на день розгляду справи відповідачем здійснено часткову оплату наявної у нього заборгованості у сумі 5000,00 грн., що підтверджується банківською випискою про рух коштів позивача станом на 02.07.2018 року. У звязку з чим, провадження в даній частині позовних вимог належить закрити, у відповідності до п. 2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на те, що позивачем належним чином підтверджено факти виконання взятих на себе зобовязань щодо поставки товару за договором, а відповідачем своїх зобовязань за договором у строк та на умовах договору, у відповідності до п.3.1 договору у повному обсязі не здійснено, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 36220,54 грн. заборгованості за поставлений товар, за договором поставки товару №ТП-051117 від 03.11.2017 року є правомірною та підлягає задоволенню повністю (з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості на суму 5000,00 грн. в ході розгляду справи).

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 292 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу та суми 866,75 грн. інфляційних втрат, суд констатує наступне.

Положенням частини 3 статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічних правових висновків щодо договірної природи відносин з поставки товарів на підставі видаткових накладних та виникнення обов'язку оплатити товар після його прийняття дійшов Верховний суд України у постанові від 30,09,2014 по справі №927/1232/13 та Вищий господарський суд України у постанові від 11 липня 2017 року по справі № 916/2993/16 та від 22 вересня 2015 року по справі № 915/1719/14.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач свої зобовязання по оплаті вартості поставленого товару в повному обсязі не виконав, а також враховуючи те, що відповідачем оплачено частину заборгованості лише в ході розгляду справи, правомірним є нарахування позивачем суми 292 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу та суми 866,75 грн. інфляційних втрат, у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України.

Щодо нарахованої позивачем суми 3303,36 грн. пені за прострочення виконання зобовязань за договором, то суд зазначає, що вказана сума нарахована позивачем у відповідності до п.5.2 договору та положень ст.232 ГПК України, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань за договором поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року порушено права та законні інтереси позивача щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар згідно умов договору.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 45682,65 грн. заборгованості , в т.ч. 41220,54 грн. основного боргу, 292,00 грн. 3 % річних, 866,75 грн. інфляційних втрат та 3303,36 грн. - пені, за договором поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року підлягає задоволенню частково, а саме в частині 36220,54 грн. основного боргу, 292,00 грн. 3 % річних, 866,75 грн. інфляційних втрат та суми 3303,36 грн. пені.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позовні вимоги позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України. Відповідачем заявлені суми позовних вимог у сумі 40682,65 грн. заборгованості за поставлений товар за договором поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року, в т.ч. 36220,54 грн. основного боргу, 292,00 грн. 3 % річних, 866,75 грн. інфляційних втрат та 3303,36 грн. пені, не сплачені. Докази у спростування вищенаведених висновків суду відповідачем не подані та у матеріалах справи відсутні.

Отже, позов належить задоволити частково.

Згідно з ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1569,15 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Судові витрати у сумі 192,85 грн. належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 42, 46, 73-79, 86, 129, 202, 222, п.2 ч.1 ст.231, 237-240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРОНОМ-ЛЮКС», (89600, АДРЕСА_1, ЄДРЮОФОПтаГФ 41304500) на користь приватного підприємства Терра-Пак, (80561, Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул.Головна, 1В, код ЄДРЮОФОПтаГФ 35400640):

- суму 40682,65 грн. заборгованості за поставлений товар за договором поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року, в т.ч. 36220,54 грн. основного боргу, 292,00 грн. 3 % річних, 866,75 грн. інфляційних втрат та 3303,36 грн. пені;

- суму 1569,15 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В частині позовних вимог щодо сплати 5000,00 грн. заборгованості за договором поставки №ТП-051117 від 03.11.2017 року провадження у справі закрити.

Судові витрати в частині 192,85 грн. покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.08.18.

Суддя О.В. Васьковський