УХВАЛА

м. Київ

22.08.2018Справа №910/9484/18

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши

клопотання Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про скасування заходів забезпечення позову

у справі №910/9484/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА"

до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про визнання відсутнім права

Представники учасників процесу згідно протоколу від 22.08.2018,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою №183 від 18.07.2018 до Публічного акціонерного товариства "УРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про визнання відсутнім права та заявою про забезпечення позову № 184 від 18.07.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви та строк на усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА" про забезпечення позову №184 від 18.07.2018 та додані до неї документи повернуто заявнику.

26.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшов супровідний лист №194 від 25.07.2018 на виконання вимог ухвал суду від 23.07.2018, в якості додатку до якого додано, зокрема, уточнену позовну заяву № 194 від 25.07.2018.

Відповідно до уточненої позовної заяви №194 від 25.07.2018 (далі - позовна заява) позивач виклав позовні вимоги в наступній редакції: визнати відсутнім у Публічного акціонерного товариства "УРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" ПАТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", як Перевізника за договором № 502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 27 грудня 2016 року до договору № 502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року (далі - Договір перевезення), права вимоги на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА", як Замовника по Договору перевезення, провізних платежів за затримку цистерн/вагонів: №76673359, №76673912, №76682715, №76671841, №76669522, №76673813, №76673938, №76678267, №76673821, №76677319, №76672955, №76673870, №76678382, №76681659, №76681709, №76682764, №76672914, №76671957, №76673078, №76672260, №76677566, №76669431, №76678069, №76672310, №76682772, за наявності форс-мажорних обставин, зокрема, дій держави України, пов'язаних з вжиттям заходів забезпечення позову згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 у справі №910/3353/18, які поєднані в часі з моментом дії вказаної форс-мажорної обставини (перешкоди).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА" до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9484/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 03.09.2018 о 11:50 год.

Разом з тим, в якості додатку до супровідного листа №194 від 25.07.2018, поданого позивачем через відділ діловодства суду 26.07.2018, додано заяву про забезпечення позову №196 від 25.07.2018 (далі - заява про забезпечення позову).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 у справі №910/9484/18 було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА" про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: до набрання законної сили рішенням у справі №910/9484/18 заборонено Публічному акціонерному товариству "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", як перевізнику за договором № 502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 27 грудня 2016 року до договору № 502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року, здійснювати нарахування та списання коштів за затримку цистерн/вагонів: № 76673359,№ 76673912, № 76682715, № 76671841, № 76669522, № 76673813, № 76673938, № 76678267, № 76673821, № 76677319, № 76672955, № 76673870, № 76678382, № 76681659, № 76681709, № 76682764, № 76672914, № 76671957, № 76673078, № 76672260, № 76677566, № 76669431, № 76678069, № 76672310, № 76682772, з особового рахунку (коду платника) НОМЕР_1, що відкритий Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАНСРЕЙЛ УКРАЇНА", як замовнику по договору №502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 27 грудня 2016 року до договору № 502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року, у Філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" Публічного акціонерного товариства "УКРЗАЛІЗНИЦЯ".

17.08.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, за змістом якого заявник просить скасувати заходи до забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 у справі №910/9484/18.

У зв'язку із перебуванням судді Гумеги О.В. у відпустці, за наслідками автоматичного розподілу, вищевказане клопотання було передане 20.08.2018 судді Джарти В.В. для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2018 клопотання Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про скасування заходів забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.08.2018.

Розглянувши подане клопотання в судовому засіданні 22.08.2018, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких воно ґрунтується, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для його розгляду, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про наступне.

За змістом статті 145 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У поданому до суду клопотанні заявником вказується на те, що підставою для винесення ухвали Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 у справі №910/9484/18, якою забезпечено позов та заборонено ПАТ «Укрзалізниця» здійснювати нарахування та списання коштів за затримку цистерн/вагонів з особового рахунку, що відкритий ТОВ «Трансрейл Україна», була заява позивача, обґрунтована наявністю форс-мажорних обставин, а саме, ухвали Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 в іншій справі №910/3353/18, якою вжито заходи забезпечення позову в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 2630742,94 російських рублів шляхом накладення арешту на майно, в тому числі, але не виключно, на залізничні вагони, належні ЗАТ «РТХ-Логістик», експедитором якого є ТОВ «ТрансРейл Україна». Також, заявник стверджує, що постановлена ухвала про забезпечення позову шляхом оголошення заборони ПАТ «Укрзалізниця» здійснювати нарахування та списання коштів за надані послуги, відповідно до умов укладеного договору, фактично свідчить про втручання в договірні відносини між сторонами та забезпечує отримання позивачем послуг на безоплатній основі, що суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам діючого між сторонами договору.

Разом з тим, Публічне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" зауважує в своєму клопотанні, що спір у справі №910/9484/18 є немайновим, позовними вимогами є відсутність права вимоги на стягнення з ТОВ «ТрансРейл Україна», як замовника по договору №502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року, з урахуванням додаткової угоди №2 від 27 грудня 2017 року до договору №502/131/2016-ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік від 15 грудня 2016 року, провізних платежів за затримку цистерн/вагонів. При цьому заявник зазначає про відсутність доказів неможливості виконання рішення суду у справі №910/9484/18, предметом якої є немайнові вимоги.

Заперечуючи проти клопотання відповідача, ТОВ «ТрансРейл Україна» зауважило, що доводи заявника є безпідставними в частині того, що умови укладеного договору про перевезення позивачем виконуються сумлінно, у той час як послуги на простій вагонів не замовлялись. При цьому, позивач зазначив про хибність посилання заявника на наявність справи №910/3353/18, як на підставу скасування заходів забезпечення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За приписами статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 в справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов'язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Враховуючи наведені принципи здійснення судочинства в Україні та встановлені обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку про передчасність вирішення питання щодо скасування вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2018 в справі №910/9484/18 заходів забезпечення позову, оскільки на сьогоднішній день забезпечення належного захисту права та інтересів всіх учасників спірних правовідносин не дає однозначних підстав для висновку про існування обставин, з якими положення чинного процесуального законодавства України передбачають можливість скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, суд враховує, що існування відповідних заходів забезпечення позову не впливає на господарську діяльність заявника, в той час, як забезпечує належний захист прав та інтересів всіх учасників спірних правовідносин, пов'язаних із виконанням спірного правочину.

З огляду на викладене, заявником не доведено існування правових підстав, з якими законодавець пов'язує можливість скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, а тому правові підстави для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" відсутні.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що положеннями частини 6 статті 145 ГПК України передбачено, що відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись статтями 137, 145, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії "ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 22.08.2018 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повна ухвала складена 27.08.2018.

СУДДЯ В.В. ДЖАРТИ