ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р.м. ХарківСправа № 922/2254/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування", смт. Донець

до Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків

про стягнення 5464,47 грн.

за участю представників:

позивача - Грищенко А.А., довіреність № 2-396д від 02.01.18

відповідача - Ткаченко К.О., довіреність № 01-16/3398 від 27.06.18

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Акціонерної компанії "Харківобленерго", про стягнення заборгованості у розмірі 5464,47 грн., з яких: 5389,31 грн. основний борг, 32,28 грн. інфляційні втрати, 42,88 грн. - 3 % річних. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. позивач просить покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором № 0811 про спільне використання технологічних електричних мереж від 30.12.2011 року в частинні своєчасної оплати вартості послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інших послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.08.2018 відкрито провадження у справі № 922/2254/18, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10:00 05.09.2018.

04.09.2018 відповідачем на адресу суду подано відзив (вх. 25558), згідно з яким відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки основна заборгованість відповідачем була погашена у повному обсязі 23.07.2018 р., на підтвердження чого надані відповідні платіжні доручення.

У судовому засіданні 05.09.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти вимог позивача з підстав викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні 05.09.2018 року було постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 06.09.2018 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 06.09.2018 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 25753).

Розглянувши у судовому засіданні 06.09.2018 р. заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

Право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.08.2018 судове засідання призначено на 05.09.2018.

Таким чином, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті розпочався з відкриття першого судового засідання у справі № 922/2254/18, тобто з 05.09.2018.

Проте, як встановлено судом, заяву про зменшення позовних вимог було подано на адресу суду 06.09.2018, про що свідчить штамп канцелярії суду на першому аркуші заяви, тобто з порушення строків для подання такої заяви.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Імперативною нормою ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Частиною 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

При цьому, у своїй заяві позивач не мотивує неможливість надання вказаної заяви до початку розгляду справи по суті, а також будь-яке клопотання про поважність пропуску зазначеного строку заява про зменшення розміру позовних вимог не містить.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ст. 118, п. 2 ч. 2 ст. 46 та ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяву Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні просить суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням сплаченої суми основного боргу.

Представник відповідача заперечує проти позивних вимог у повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

30 грудня 2011 р. між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі ГПУ "Шебелинкагазвидобування" (позивач) та Акціонерною компанією "Харківобленерго" (відповідач) укладено договір № 0811 про спільне використання технологічних електричних мереж.

У зв'язку із реорганізацією ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" шляхом перетворення у ПАТ "Укргазвидобування", сторону Договору - ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" замінено на ПАТ "Укргазвидобування".

Рішенням акціонера №237 Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" від 21.05.18 змінено тип, найменування Товариства та внесено зміни до статуту Товариства шляхом затвердження його у новій редакції. Згідно вказаного рішення найменування Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" змінено на Акціонерне товариство "Укргазвидобування".

Відповідно до п. 10.4 договору цей Договір укладається на строк до 31.12.2011 року, набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Доказів припинення дії договору № 0811 до матеріалів справи не надано, а відтак він визнається судом продовженим до 31.12.2018 р.

Відповідно до умов Договору про спільне використання технологічних електричних мереж Позивач (Власник мереж: за Договором) забезпечує технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Відповідача (Користувача за Договором) або інших суб'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує Відповідач, а Відповідач зобов'язується своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж: (Позивача) з утримання технологічних електричних мереж: спільного використання та інші послуги, відповідно до умов цього Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 7.3 Договору оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж: спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Власника мереж: рахунка та оформленого «Акта прийому здачі наданих послуг» у десятиденний термін з дати отримання рахунку.

Позивач стверджує, що зобов'язання за Договором № 0811 виконав належним чином. Факт надання послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання з січня 2018р. по квітень 2018р. підтверджується щомісячними актами приймання-передачі наданих послуг: за січень 2018 р. - № 117 від 31.01.18 на суму 1166,73грн. (вручено відповідачу 09.02.18 вх. №18/1973); за лютий 2018 р. - № 199 від 28.02.18 на суму 1251,04грн.(вручено відповідачу 13.03.18 вх. №19/3373); за березень 2018р. - № 274 від 31.03.18 на суму 1287,51 грн. (вручено відповідачу 10.04.18 вх. №19/4752); за квітень 2018р. - № 361 від 30.04.18 на суму 1684,02 грн. (вручено відповідачу 11.05.18 вх. № 19/6007).

Таким чином, позивач у період з січня 2018р. - квітень 2018р. свої зобов'язання за Договором виконав повністю, надав послуг на загальну суму 5389,31 грн., проте відповідач не здійснив оплату наданих послуг.

Позивач стверджує, що відповідач не розрахувався за надані послуги, що призвело до виникнення заборгованості за договором в сумі 5389,31 грн. та стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, позивачем було нараховано до сплати 42,88 грн. 3% річних та 32,28 грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

В ході розгляду справи відповідачем були надані до суду платіжні доручення від 23.07.2018 р. та відзив на позов, відповідно до яких відповідачем було сплачено заборгованість, яка виникла за період з січня по квітень 2018 р. за договором № 0811 про спільне використання технологічних електричних мереж в повному обсязі, що також визнається представником позивача.

При цьому дослідивши надані відповідачем платіжні доручення у сукупності з позовною заявою, суд дійшов висновку, що предмет спору щодо основного боргу не існував на момент звернення позивача з цим позовом, оскільки заборгованість була сплачена відповідачем 23.07.2018 р., позов був підписаний 03.08.2018 р., а поданий до суду лише 13.08.2018 р., у зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що підставою для звернення до господарського суду має бути порушення прав та законних інтересів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду 13.08.2018 року, в свою чергу відповідачем заборгованість за договором в розмірі 5389,31 грн. сплачено 23.07.2017 року, тобто до порушення провадження у справі, а отже, позивачем безпідставно заявлено до стягнення з відповідача зазначену суму боргу.

Разом з цим, суд наголошує, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи те, що сума основного боргу в розмірі 5389,31 грн. була сплачена відповідачем до порушення провадження у справі 922/2254/18, що не заперечується позивачем, а саме 23.07.2017 року, суд, відмовляє в позові в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, то суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ході розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами доведено факт надання послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період з січня 2018 р. - квітень 2018р. та факт оплати цих послуг відповідачем з порушенням строку такої оплати, встановленого у п. 7.3 договору.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності вказаної заборгованості до суду не подано.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначених положень ЦК України та Договору № 0811 позивачем за час прострочення виконання грошового зобов'язання за сукупний період з 19.02.2018 р. по 16.07.2018 р. окремо по кожному акту нараховано відповідачу 3% річних у сумі 42,88 грн. та інфляційні втрати у розмірі 32,28 грн.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних страт, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 42,88 грн. та інфляційні втрати у розмірі 32,28 грн. підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку з чим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 24,24 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149; ідент. код 00131954) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул.. Кудрявська, 26/28; ідент. Код 30019775) в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (64250, Харківська область, Балаклійський район, смт. Донець, вул.. Стадіонна, 9; ідент. код 00153146) 3% річних у розмірі 42,88 грн., 32,28 грн. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 24,24 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 5389,31 грн. в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 10.09.2018 р.

Суддя М.І. Шатерніков