ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" вересня 2018 р.Справа № 42/224-09

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши скаргу на бездіяльність державного виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області Лугового В.М. ( вх. № 23292)

за позовом ТОВ "Компанія "Ніко-транс" м.Київ
до Фізичної особі-підприємця ОСОБА_4
про стягнення 12882,89 грн. За участю Нововодолазького відділу державної виконавчої служби ГТРУЮ у Харківській області
за участю представників:

а участю сторін :

від стягувача ( скаржника ) - не з*яився

від боржника - не з*явився

орган ДВС - Луговий В.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.09.2009 по справі № 42/224-09 за позовом ТОВ "Корпорація "Агросинтез" до ФО П ОСОБА_4 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволені: стягнуто з ФО П ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" основну заборгованість у сумі 5770,26 грн., індексацію ціни товару в сумі 2949,23 грн., пеню в сумі 682,95 грн., штраф у сумі 1731,08 грн., 3% річних у сумі 136,59 грн., інфляційні втрати в сумі 784,74 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 120,55 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 315,00 грн.

16.10.2009 на виконання рішення суду був виданий відповідний наказ, строк пред'явлення наказу до виконання встановлений до 17.10.2012 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2013 здійснена заміна сторони в наказі господарського суду Харківської області, виданому 16.10.2009р. у справі № 42/224-09, а саме замінено стягувача - товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" (69035, м. Запоріжжя, просп. Маяковського, 3; ) на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко - Тайс" (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, ).

13.08.2018 до господарського суду Харківської області від представника ТОВ "Компанія "Ніко - Тайс" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області (за вх. № 23292 від 13.08.18) по справі № 42/224-09, згідно вимог якої, скаржник просить суд:

- здійснити перевірку та наявність вжиття в період із 25.04.2018 по 09.08.2018 Нововодолазьким РВДВС ГТУЮ у Харківській області всіх обов'язкових заходів у виконавчому провадженні №52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі №42/224-09 від 16.10.2009, їх відповідність нормам чинного законодавства України, зокрема та не обмежуючись, тих, котрі вказані у мотивувальній частині даної скарги.

- визнати за період із 25.04.2018 по 09.08.2018 неправомірною бездіяльність державного виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області Лугового Владислава Миколайовича у виконавчому провадженні №52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі №42/224-09 від 16.10.2009, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі № 42/224-09 від 16.10.2009 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та його примусове виконання.

- зобов'язати державного виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області Лугового Владислава Миколайовича або іншу посадову особу Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі № 42/224-09 від 16 жовтня 2009 року із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі № 42/224-09 від 16.10.2009.

- зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі № 42/224-09 від 16.10.2009 до Автоматизованої систем виконавчого провадження.

- стягнути із Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко -Тайс" () витрати на правничу допомогу у розмірі 2220,00 грн. згідно договору №13-07-2018 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 13.07.2018. ( т. 3 а.с.67-72).

У зв'язку із знаходженням судді Яризька В.О. у відпустці, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл скарги по справі № 42/224-09, про що в.о. керівником апарату суду складено та підписано відповідне Розпорядження № 516/2018 від 13.08.18.

Автоматизованим розподілом для розгляду скарги по справі №42/224-09 визначено головуючого суддю (суддя - доповідач): Сальнікова Г.І., про що заступником керівника апарату суду складно та підписано Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 13.08.18.

Ухвалою від 15.08.2018 р. скаргу було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 21.08.2018 р. об 11:00, задоволено клопотання скаржника про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (заяви) між суддями від 20.08.2018 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці було визначено суддю для розгляду скарги Лаврову Л.С.

03.09.2018 року заявник надав пояснення по справі ( вх. № 25462) та просить суд розглянути справу за відсутності ТОВ" Компанія "НІКО-Транс", оскільки в цей день скаржник ( представник) бере участь у іншому судовому засіданні в режимі відеоконференції , скаргу заявник підтримує, просить суд її задовольнити в повному обсязі.

Боржник у призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, ухвала суду від 21.08.2018 року у справі за № 42/224-09 повернулася до суду як не вручена з відміткою поштового відділення " інші причини, що не дали змоги виконати обов*язки щодо пересилання поштового відправлення".

Враховуючи, що неявка стягувача та боржника в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності їх представників.

Представник Нововодолазького районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області в судовому засіданні та у письмових запереченнях проти скарги заперечує повністю, посилаючись на те, що виконавчою службою вжито всіх можливих заходів спрямованих на повне, своєчасне та реальне виконання зведеного виконавчого провадження, вважає твердження скаржника про бездіяльністю відділу безпідставними, просить суд в задоволенні скарги відмовити.

Як доказ належного та своєчасного виконання виконавчого провадження № 47748160 старший державний виконавець Нововодолазького районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області В.М.Луговий надає запити які адресовані до Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Харківській області , відділу адресної-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області, територіального управління Держгірпромнагляду України у Харківській області, ДП" Держреєстри України", Міністерства доходів і зборів України, Харківської філію "Українського центру інноватики та патентно-інформаційних послуг", Державну службу інтелектуальної власності України, Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Головне управління статистики в Харківській , Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, Держгеокадастру у Нововодолазькому районі, Держану інспекцію України з безпеки на морському та річковому транспорті ( т. 3 а. с. 132- 143). Всі перелічені запити датовані 09.08.2018 року.

Розглянувши подану скаргу , матеріали справи та додані до скарги документи, заслухавши пояснення представника Нововодолазького районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області суд встановив наступне, що рішенням господарського суду Харківської області від 29.09.2009 р. у справі № 42/224-09 за позовом ТОВ "Корпорація "Агросинтез" до ФО-П ОСОБА_4 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволені: з ФО-П ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" стягнуто основну заборгованість у сумі 5770,26 грн., індексацію ціни товару в сумі 2949,23 грн., пеню в сумі 682,95 грн., штраф у сумі 1731,08 грн., 3% річних у сумі 136,59 грн., інфляційні втрати в сумі 784,74 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 120,55 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 315,00 грн.

16.10.2009 р. на виконання рішення суду був виданий відповідний наказ, строк пред'явлення наказу до виконання встановлений до 17.10.2012р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2013р. здійснена заміна сторони в наказі господарського суду Харківської області, виданому 16.10.2009р. у справі № 42/224-09, а саме замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" (69035, м. Запоріжжя, просп. Маяковського, 3; ) на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, ).

Ухвалою суду від 02.08.2013 задоволено заяву ТОВ "Компанії "НІКО-ТАЙС" про видачу дублікату наказу господарського суду Харківської області по справі № 42/224-09, видано дублікат наказу господарського суду Харківської області від 16.10.2009 по справі № 42/224-09 за позовом ТОВ "Корпорації "Агросинтез" до ФО-П ОСОБА_4 про стягнення 12882,89 грн.

Постановою державного виконавця Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області від 07.10.2016 відкрито виконавче провадження № 52545377 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області, виданого 16.10.2009р. у справі № 42/224-09, яке увійшло до складу зведеного виконавчого провадження № 47748160 про стягнення з ФО-П ОСОБА_4 на користь юридичних осіб коштів.

Згідно Інформації про виконавче провадження, яка отримана з офіційної інтернет-сторінки станом на 05.09..2018, вищевказане виконавче провадження на даний час не закінчено, наказ господарського суду Харківської області від 16.10.2009 по справі № 42/224-09 знаходиться на виконанні Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області.

Відповідно до ст. 1 Закону " Про виконавче провадження" , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В пункті 3 частини 1 статті 49 Закону закріплено, що виконавче провадження може бути закінченим в разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

В ч. 1 ст. 52 ЦК України закріплено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Як вбачається з рішення господарського суду Харківської області у справі №42/224-09, боржник по справі мав статус суб'єкта господарювання, був зареєстрований приватним підприємцем, здійснював підприємницьку діяльність, його заборгованість у справі виникла внаслідок неналежного виконання ним умов договору поставки на умовах товарного кредиту під час здійснення ним саме підприємницької діяльності.

Так, в обґрунтування скарги, стягувач посилається на те, що відділом виконавчої служби не було вчинено належних, повних та об'єктивних виконавчих дій, що полягають у невиконанні виконавчою службою вимог, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання наказу господарського суду Харківської області у справі № 42/224-09 від 16.10.2009р.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення суд встановив, що доводи, викладені у скарзі знайшли своє часткове підтвердження у справі на підставі наданих доказів виходячи з наступного.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" починаючи з 09.08.2018 року які спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Крім того, суд зазначає, що для забезпечення виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем 10.10.2016 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Так, 09.08.2018 року відділом ДВС Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області були направлені наступні запити :

- ДП "Держреєстри України", з метою виявлення інформації щодо наявності та/або відсутність у базі даних "3ЕРНО" даних про здане зерно із ідентифікуючими даними володіння зерна відповідно до складських документів та журналу реєстрації ( т. 3 а.с.135);

- Головного управління статистики в Харківській області, з метою виявлення інформації чи подавав боржник форму статистичного спостереження № 11-03 Звіт про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос), Звіт про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридами, Заключний звіт про підсумки сівби під урожай 2014 року; ( т. 3 а.с.140)

- Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області з метою виявлення інформації щодо наявності в боржника у електронному реєстрі інформації про видачу і реєстрацію дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створеннями об'єктів архітектури та наявності у електронному реєстрі інспекції інформації про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів; ( т. 3 а.с.132)

- Державної служби інтелектуальної власності України з метою виявлення інформації щодо наявності в Єдиному реєстрі одержувачів контрольних марок для маркування примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп'ютерних програм, баз даних;( т. 3 а.с.138).

- Харківської філії "Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг" з метою виявлення інформації щодо наявності та/або відсутності серед власників об'єктів промислової власності ;( т. 3 а.с.137).

- Адміністрація Державної прикордонної служби України з метою отримання інформації чи перетинав державний кордон України з -1.01.2016 року по 26.06.2017 року громадянин України ОСОБА_4 ( т. 3 а.с.139).

- Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, з метою виявлення інформації щодо наявності та/або відсутності інформації - відомостей, котрі містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи суден, власником або судновласником яких є ФО-П ОСОБА_4;( т. 3 а.с.143)

- Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, з метою виявлення інформації щодо наявності та/або відсутності серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів; ( т. 3 а.с.141).

- Територіального управління Держгірпромнагляду України у Харківській області, з метою виявлення інформації щодо наявності та/або відсутності великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води ( т.3 а.с.134).

- Начальнику відділу адресного-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області з метою отримання відносно боржника відомостей щодо місця проживання (т. 3 а.с.133)

- Міністерство доходів і зборів України з метою перевірки наявності або відсутності митного оформлення зовнішньоекономічних операцій боржником ( т. 3 а.с.136).

- Відділу Держгеокадастру у Нововодолазькому районі з метою перевірки наявності у власності чи в оренді земельних ділянок, місцезнаходження даних ділянок, розмір даних ділянок та їх цільове призначення ( т. 3 а.с.142).

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

В ч. 1 ст. 52 ЦК України закріплено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Як вбачається з рішення господарського суду Харківської області у справі №42/224-09, боржник по справі мав статус суб'єкта господарювання, був зареєстрований приватним підприємцем, здійснював підприємницьку діяльність, його заборгованість у справі виникла внаслідок неналежного виконання ним умов договору поставки на умовах товарного кредиту під час здійснення ним саме підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст. 129-1 Конституції України, згідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України, виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України, Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі "Півень проти України" суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст.6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1ст.6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93, §74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд наголосив, що "відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що "адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету."

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Приписами ч.1 ст.6 Закону України " Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

В ст. 11 Закону вказаного закону зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює, зокрема: заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. З метою захисту інтересів стягувача державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем протягом квітня по серпень 2018 року не здійснено належних заходів щодо виконання наказу господарського суду Харківської області у справі за № 42/224-09 від 16.10.2009 року, тому вимоги скаржника в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, скаржник просить суд стягнути з органу Державної виконавчої служби витрати на правничу допомогу у розмірі 2.220,00 грн.

Так, відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Частиною 8 ст.129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, де зазначено наступне.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору . Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно п. 3.1 даного договору вартість послуг адвоката в межах даного договору становить , а саме:

- надання консультацій із питань практичного застосування норм цивільного, господарського , господарського процесуального законодавства та виконавчого процесуального із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між Замовником , ФОП ОСОБА_4 та Нововодолазьким РВДВС ГТУЮ у Харківській області, котрі виникли у виконавчому провадження у справі за № 42/224-09.

- надання усних та письмових консультацій, правових висновків та інше;

- підготовка, написання та подання (направлення) від імені Замовника до Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області різного виду клопотань ;

- здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів ( документів) , що стосуються дій та бездіяльності Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області ;

Щодо робіт, що стосуються понесення скаржником витрат на сплату поштових, комісійних, банківських, транспортних витрат по підготовці матеріалів у відповідності до п. 1.1 Договору, то заявником таких витрат не доведено ( доказів понесення витрат не надано) . Другий вид робіт , за який скаржник включає 300.00 грн. за участь у судовому засіданні у справі за № 42/224--09 за скаргою ТОВ" Компанія "НІКО-ТРАНС" на бездіяльність Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області , суд зазначає наступне, що судом двічі було призначено судове засідання у режимі відеоконференції про що свідчить ухвала господарського суду від 15.08.2018 року у справі за № 42/224-09 ( т. 3 а.с.101-104) , але в судове засідання скаржник не з*явився, про причини не явки суд не повідомив. На друге судове засідання призначене на 05.09.2018 року, заявник також не з*явився, повідомивши суд, про розгляд скарги за наявними матеріалами у справі без участі представника .

Так, позивачем надано до суду належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, а саме доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, тобто детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, переліку складових наданих послуг, розрахунку відповідних витрат, акту здачі-приймання наданих послуг.

Стягнення суми в рахунок майбутньої їх оплати у вигляді судових витрат чинним законодавством сторони н включили до акту здачі-приймання виконаних робіт.

Суд не погоджується з пунктом який включає суму 300,00 грн. за участь в судових засіданнях, як було вже зазначено, представник ТОВ" Компанія "НІКО-ТПЙС" адвокат Грищенко О.М. участі в судових засіданнях не приймав. На підставі чого, суд віднімає суму 300,00 грн. вартості адвокатських послуг ( 2200.00 - 300,00 = 1.900,00 грн.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги 13.07.2018 від 13.07.2018, укладений між позивачем та адвокатом Грищенко О.М., копію свідоцтва № 3888 від 29.10.200 та платіжні чеки на суми 1800,00 грн. та 420,00 грн. ( а.с.91-92) які свідчать про перерахування адвокату оплати за представницькі та консультаційні послуги за вказаним договором. Суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 1900,00 грн.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обов'язковість виконання судових рішень, суд приходить до висновку, що виконавець не вжив всіх наданих йому прав та повноважень, необхідних для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення по даній справі, зокрема, щодо встановлення майнового стану боржника по справі № 42/224-09ё.

За таких підстав, заперечення ВДВС є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у запереченнях, що порушує умови ст. 13 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

В п. 9.13 постанови Пленуми Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Суду у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Враховуючи вище викладене в сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість скарги ТОВ" Компанія "НІКО-ТРАНС" щодо своєчасної перевірки майнового стану та внесення до Автоматизованої системи виконавчого провадження усіх документів, що стосуються виконавчого провадження № 52545377 і як наслідок - частково задовольняє вказану скаргу.

Керуючись ст.ст. 233, 238, 240,326, 327, 343 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу на бездіяльність державного виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області Лугового Владислава Миколайовича у виконавчому провадженні № 52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі за № 42/224-09 від 16.10.2009 року задовольнити частково.

Визнати за період з 25 квітня по 09 серпня 2018 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУ у Харківській області Лугового Владислава Миколайовича у виконавчому провадження № 52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі за № 42/224-09 від 16 жовтня 2009 року, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі за № 42/224-09 від 16 жовтня 2009 року із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження" які б були направлені та свідчили про перевірку майнового стану та його примусове виконання.

Зобов*язати державного виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУ у Харківській області Лугового Владислава Миколайовича або іншу посадову особу виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУ у Харківській області усунути допущене порушення ( поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі за № 42/224-09 від 16 жовтня 2009 року із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадженн2 та котрі були направлені на перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі за № 42/224-09 від 16 жовтня 2009 року.

Зобов*язати державного виконавця або іншу посадову особу Нововодолазького РВДВС ГТУ у Харківській області внести всі документи , які стосуються виконавчого провадження № 52545377 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі за № 42/224-09 від 16 жовтня 2009 року до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Стягнути із Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ( ) РВДВС ГТУ у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанії "НІКО-ТАЙС" ( ) втрати на правничу допомогу у розмірі 1920 ,00 грн.

В іншій частині скарги на бездіяльність державного виконавця Нововодолазького РВДВС ГТУЮ у Харківській області Лугового В.М. у виконавчому провадженні № 52545377 - відмовити.

Суддя Л.С. Лаврова
ухвала підписана 07.09.2018 року.