номер провадження справи 9/78/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2018 Справа № 908/1224/18

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" (69035, м.Запоріжжя, вул. Заводська, 7, )

до відповідача: Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 27, )

про стягнення суми 13210,81 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Жейнова А.І, довіреність № Др-23-1217 від 21.12.2017;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 26.06.2018 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" до відповідача: Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", про стягнення суми 13210,81 грн., в тому числі: суми 13043,39 грн. заборгованості, суми 19,14 грн. пені, суми 106,21 грн. втрат від інфляції та суми 42,07 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.07.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1224/18, присвоєний номер провадження 9/78/18, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.08.2018.

Ухвалою господарського суду від 27.07.2018, у зв'язку із службовим відрядженням судді Боєвої О.С. до м. Києва у період з 31.07.2018 по 02.08.2018 включно, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.08.2018. Ухвалою суду від 16.08.2018 розгляд справи було відкладено на 29.08.2018.

29.08.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. 29.05.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 114112СТК7ЕВ027. На виконання умов договору, позивачем передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 96305,59 грн. Однак відповідач належним чином своє зобов'язання за договором не виконав, оплату за отриманий природний газ здійснив частково, у зв'язку з чим у відповідача існує заборгованість в розмірі 13043,39 грн. Враховуючи порушення відповідачем умов договору щодо оплати природного газу, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 19,14 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 106,21 грн. та 3% річних в розмірі 42,07 грн. Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 610, 693 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судові засідання за викликом не з'являвся. Про час та місце судових засідань відповідача повідомлено належним чином.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання 09.07.2018 відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у даній справі.

16.07.2018 до господарського суду від Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" надійшло клопотання, в якому відповідач просить розглянути справу без присутності відповідача та його представника.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд визнав за можливе закінчити розгляд справи у судовому засіданні 29.08.2018 за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» (постачальник, позивач у справі) та Державною установою "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (споживач, відповідач у справі) було укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114112СТК7ЕВ027 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ (код 021-2015 - 09120000-6 Лот №2 - Запорізька обл., м. Гуляйполе, вул. Соборне, 30), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з п. 3.2 договору в редакції Додаткових угод № 1, 2, 5 до договору встановлювалась ціна газу, а саме: з 01.03.2017 становить 8418,50 грн. за 1000 куб.м, ПДВ-1683,70 грн.; з 01.04.2017 становить 7677,50 грн. за 1000 куб.м, ПДВ-1 535,50 грн.; з 01.06.2017 становить 7640,00 грн. за 1000 куб.м, ПДВ-1 528,00 грн.; з 01.10.2017 становить 8067,50 грн. грн. за 1000 куб.м, ПДВ-1 613,50 грн.; з 01.11.2017 становить 8629,50 грн. за 1000 куб.м, ПДВ-1 725,90 грн.; з 01.12.2017 становить 8817,50 грн. за 1000 куб.м, ПДВ-1 763,50 грн.; з 01.01.2018 становить 9495,00 грн. за 1000 куб.м, ПДВ-1 899,00 грн.

Відповідно до п. 3.6. договору, загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором, та становить без ПДВ 63646,70грн., ПДВ 20 % - 12729,34 грн., разом з ПДВ - 76376,04 грн.

Пунктом 4.1. договору сторони узгодили, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.2. договору, оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.2.2. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Згідно з п. 4.2.3. остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 11.1 договору, останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін та відповідно до ч. 3 ст. 361 ЦК України діє в частині постачання газу з 01.02.2017 до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору згідно актів приймання-передачі природного газу (копії яких містяться в матеріалах справи) позивачем у травні, жовтні, листопаді, грудні 2017 року та у лютому, березні 2018 року передано відповідачу природний газ в обсязі 9,171 тис. куб. метрів, загальною вартістю 96305,59 грн. Також, за актом надання послуг № 00006000 від 02.05.2018 позивач виконав наступні роботи: «відшкодування витрат з відключення споживачів від газопостачання», на суму 287,29 грн. Зазначені акти приймання-передачі природного газу та акт надання послуг від 02.05.2018 підписані сторонами без зауважень.

Відповідач зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати отриманого за договором № 114112СТК7ЕВ027 від 29.05.2017 природного газу не виконав, здійснивши лише часткову оплату в розмірі 83549,49 грн. (зазначене підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи), чим порушив умови договору.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача несплаченої суми основної заборгованості в розмірі 13043,39 грн. є законними, обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача суму 19,14 грн. пені, нарахованої згідно розрахунку позивача за один день прострочення - за 11.06.2017, на суму заборгованості 27940,35 грн. (за трьома актами приймання-передачі природного газу від 31.05.2017).

В силу ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2.1 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт порушення грошових зобов'язань відповідачем є доведеним, період та розмір заявленої до стягнення пені визначний позивачем вірно, а тому вимога про стягнення з відповідача суми 19,14 грн. пені підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму 106,21 грн. втрат від інфляції, нарахованої за період з квітня 2018 року по травень 2018 року та суму 42,07 грн. - 3% річних за загальний період з 11.06.2017 по 03.05.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та встановлено, що він є вірним, і тому 3% річних в розмірі 42,07 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Здійснивши перерахунок суми інфляційних втрат, судом встановлено, що заявлена до стягнення сума інфляційних втрат в розмірі 106,21 є необґрунтованою у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (яка наразі є чинною), розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як вбачається з розрахунку позивача, нарахування суми інфляційних втрат здійснено за квітень 2018 на суму простроченого платежу в розмірі 13 276,08 грн., за травень 2018 - на суму простроченого платежу 12756,10 грн. (враховуючи часткову проплату відповідачем в сумі 519,98 грн.).

Так, згідно акту приймання-передачі природного газу № ЗЗП00003962 від 31.03.2018, відповідач отримав в березні 2018 року природний газ на загальну суму 13276,08 грн., і враховуючи п. 4.2.3. договору, мав оплатити його вартість, до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, тобто до 10.04.2018. Таким чином нарахування інфляційних втрат має починатись з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, тобто з травня 2018. За даними Державної служби статистики України в травні 2018 року інфляція відсутня.

Відповідно до приписів п. 1.12 вказаної вище Постанови Пленуму ВГСУ, у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 106,21 грн. за заявлений позивачем період, - слід відмовити.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" (69035, м.Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) суму 13043 (тринадцять тисяч сорок три) грн. 39 коп. основного боргу, суму 19 (дев'ятнадцять) грн. 14 коп. пені, суму 42 (сорок дві) грн. 07 коп. - 3% річних, суму 1747 (одна тисяча сімсот сорок сім) грн. 83 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 05.09.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.С. Боєва