КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2018 р.з Справа№ 910/8495/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання : Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 05.09.2018

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018

у справі №910/8495/18 (суддя Морозов С.М.)

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича

про зобов'язання включити кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та додані до неї документи повернуто заявникові.

Ухвала обґрунтована тим, що позивачем при зверненні з позовною заявою порушено приписи частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо об'єднання декількох вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основних та похідних вимог, що стало підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України. При цьому судом першої інстанції зазначено, що заявлена позивачем вимога про включення кредиторських вимог банку складається із суми заборгованості, яка виникла за різними договорами.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 та направити справу № 910/8495/18 для продовження її розгляду до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначив, що судом першої інстанції порушено норми ч. 1 ст. 173 ГПК України, оскільки позов кредитора поєднує у собі вимоги банку до відповідача, що виникли з однієї підстави - відмови у акцептуванні вимог скаржника у зв'язку з ненаданням документів, які, на думку відповідача, підтверджують кредиторські вимоги позивача. Крім того, вказав, що суд мав можливість з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог у самостійне провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2018 справу №910/8495/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Майданевича А.Г., суддів Тищенко О.В. та Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/8495/18 та розгляд справи призначено на 05.09.2018.

Розпорядженням №09.1-08/2728/18 від 04.09.2018 Київського апеляційного господарського суду у зв'язку із перебуванням судді Шаптала Є.Ю. у відпустці, відповідно до підпункту 2.3.25. пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8495/18.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у справі № 910/8495/18 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у складі: головуючого судді Майданевича А.Г., суддів Суліма В.В. та Тищенко О.В. до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 05.09.2018 підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Представник відовідача у судове засідання, призначене на 05.09.2018, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відовідача обов'язковою в судове засідання не визнавалась, та враховуючи відсутність заперечень представника позивача про розгляд справи у його відсутність, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника за наявними у справі матеріалами.

Частина 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України визначає, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі -позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича (далі - відповідач) про зобов'язання включити кредиторські вимоги позивача на загальну суму 2 207 965,35 грн., 1 336,89 дол. США та 7 232,56 євро до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та відповідачем було укладено три договори, а саме: договір на підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі MasterCard International від 03.02.2006 № 18-1/23-06 (договір-1); договір про проведення розрахунків з операціями з платіжними картками банка асоційованого члена міжнародної платіжної системи від 03.02.2006 № 18-2/23-06 (договір-2); договір про надання послуг з обслуговування операцій з картками міжнародних платіжних систем від 03.02.2006 № 18-3/23-06 (договір-3). У зв'язку з неналежним виконанням зазначених договорів у відповідача виникла заборгованість. Позивач звернувся до відповідача з заявою про кредиторські вимоги, проте, уповноваженою особою на ліквідацію АТ "Артем-Банк" відхилено вимоги позивача, оскільки останнім не було надано документів на підтвердження таких вимог та відсутністю відповідних записів про зобов'язання перед позивачем.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду та просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Артем-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Артем-Банк" Шевченка Андрія Миколайовича включити кредиторські вимоги позивача на загальну суму 2 207 965,35 грн., 1 336,89 дол. США та 7 232,56 євро до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк".

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до приписів частини 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Отже, вимоги повинні бути пов'язані підставою їх виникнення, випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються або бути пов'язаними поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що заявлена позивачем вимога про включення кредиторських вимог банку складається із суми заборгованості, яка виникла за різними договорами, проте, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку поєднані між собою, а саме: підставою їх виникнення та поданими доказами, а також пред'явлення позову до одного й того самого відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач в особі уповноваженої особи безпідставно відмовив у включенні кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Також, зазначив, що вимоги підтверджуються поданими доказами, якими є заява з кредиторськими вимогами до позичальника №023-00/202 від 18.01.2017 та листи позивача та відповідача. У зазначеній заяві викладено усі наявні вимоги банку до відповідача, що виникли внаслідок невиконання зобов'язань за договором на підтримку членства банку в Міжнародній платіжній системі MasterCard International від 03.02.2006 № 18-1/23-06; договором про проведення розрахунків з операціями з платіжними картками банка асоційованого члена міжнародної платіжної системи від 03.02.2006 № 18-2/23-06; договором про надання послуг з обслуговування операцій з картками міжнародних платіжних систем від 03.02.2006 № 18-3/23-06. В свою чергу, в матеріалах справи наявні листи сторін (лист №1109 від 12.09.2017 та лист №023-00/2333 від 31.05.2017) в яких зазначаються вказані договори.

Таким чином, у даному позові відповідно до ст. 173 ГПК України об'єднано кілька вимог, пов'язаних між собою характером правовідносин, підставою їх виникнення і поданими доказами та пред'явлення позову до одного й того самого відповідача, а також одним й тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Отже, позовні вимоги нерозривно пов'язані між собою підставою виникнення і відповідно до ст. 173 ГПК України ці позовні вимоги, на думку апеляційного господарського суду, необхідно розглядати в межах однієї справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у разі подання позивачем трьох окремих позовних заяв відбудеться дублювання підстав позовних вимог та дослідження одних і тих самих доказів у трьох різних процесах, що тільки збільшить навантаження на суд, ускладнить розгляд справ та не сприятиме завданням судочинства.

В той же час, колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви порушує право позивача на вирішення спору стосовно його порушених прав.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Отже, у зв'язку з викладеним вище, з урахуванням конкретних обставин справи, вказану ухвалу місцевого господарського суду від 03.07.2018 не можна визнати обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав повернення позовної заяви, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/8495/18 підлягає скасуванню. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/8495/18 слід задовольнити. В свою чергу, матеріали справи повертаються до місцевого господарського суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 280, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/8495/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/8495/18 скасувати.

3. Матеріали справи №910/8495/18 повернути до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені главою 2 розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.09.2018.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.В. Тищенко