ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
04.09.2018 Справа № 905/1228/15
Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Величко Н.В.,
суддя Зекунов Е.В., суддя Курило Г.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
на дії: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
про: визнання неправомірними дій та про зобовязання вчинити певні дії, -
про: стягнення 85594041,98 грн.,
за участю представників
від стягувача: ОСОБА_1 (за довіреністю №14-66 від 14.04.2017);
від боржника: ОСОБА_2 (за довіреністю №4 від 04.01.2018);
від ДВС: ОСОБА_3 (за довіреністю №3951/20.3-03 від 29.12.2017)
Рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2015 по справі №905/1228/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення 85.594.041,98грн., у тому числі 52.083.230,87 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 13.603.244,46 грн. пені, 1.378.831,89 грн. 3% річних та 18.528.734,76 грн. інфляційних витрат задоволені частково: припинено провадження у справі №905/1228/15 в частині стягнення 2.088.217,98 грн. суми основного боргу; стягнуто з відповідача на користь позивача 81.698.233,00 грн., у тому числі 49.547.486,63 грн. заборгованості за поставлений природний газ, 13.533.126,28 грн. пені, 1.366.250,66 грн. 3% річних та 17.251.369,43 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 70.135,86 грн.; надано відповідачу відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі №905/1228/15 строком на 6 (шість) місяців з моменту набрання даним судовим актом законної сили.

На виконання цього рішення видано відповідний судовий наказ від 11.12.2015.

07.08.2018 до канцелярії суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз №15/1 2174 від 06.08.2018 на дії державного виконавця, в якій останній просить:

- визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 в частині направлення до обслуговуючих банків боржника платіжної вимоги №051/12 1 від 26.07.2018 на суму 77.269.095,19 грн. неправомірними;

- зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкликати платіжну вимогу №051/12 1 від 26.07.2018 на суму 77.269.095,19 грн.;

- зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити коригування суми, яка підлягає стягненню з боржника (ПАТ Донецькоблгаз) на користь стягувача (ПАТ НАК Нафтогаз України) з урахуванням ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15;

- зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення 49.547.486,63 грн. на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15.

Ухвалою суду від 09.08.2018 скаргу №15/1 2174 від 06.08.2018 Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз на дії державного виконавця залишено без руху з встановленням строку на усунення недоліків скарги десять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху, шляхом подачі до канцелярії суду з супровідним листом документального підтвердження направлення такої скарги іншим учасникам справи листом з описом вкладення, у тому числі й органу державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються.

20.08.2018 до канцелярії суду надійшов супровідний лист Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз від 16.08.2018 № 15/1-2272 з документальним підтвердженням направлення скарги №15/1 2174 від 06.08.2018 іншим учасникам справі цінним листом з описом вкладення. Отже, недоліки скарги заявником усунуто у встановлений судом строк.

Ухвалою від 23.08.2018 призначено до розгляду скаргу в судовому засіданні на 04.09.2018; зобов'язано державного виконавця надати суду: письмовий відзив на скаргу з урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог скаржника з посиланням на діюче законодавство та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження (для долучення до матеріалів справи) та їх оригінал для огляду; запропоновано стягувачу надати суду відзив на скаргу з урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог скаржника з посиланням на діюче законодавство.

Станом на дату розгляду скарги витребувані відзив і докази, на яких такий відзив ґрунтується, від стягувача та державного виконавця до суду не надійшли.

В судовому засіданні, що відбулось 04.09.2018, представник боржника доводи скарги підтримав, на її задоволенні наполягав.

Представник стягувача у судовому засіданні надав усні пояснення по суті скарги та зазначив про необгрунтованість вимоги боржника про зобовязання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення 49.547.486,63 грн. на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15, посилаючись на те, що чинним законодавством про виконавче провадження не передбачено права виконавчого органу закривати виконавче провадження саме частково. З цих підстав вважає, що скарга боржника може бути задоволена частково.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні усно проти задоволення скарги боржника заперечив, посилаючись на те, що втручання у діяльність державного виконавця не можливе, суд може лише зобовязати державного виконавця усунути порушення прав стягувача; підкреслює, що не можливо відкликати платіжну вимогу, оскільки це не передбачено законодавством, ця платіжна вимога вже частково виконана; зазначив про складання державним виконавцем проекту постанови про виправлення арифметичної помилки; пояснив порядок виконання платіжної вимоги.

Згідно статті 342 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ч.4 ст.74 цього Кодексу).

Враховуючи, що стягувач та Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги заздалегідь, але вимоги суду, викладені в ухвалі від 23.08.2018 не виконали, а також обмеження строку розгляду скарги, встановлені частиною першою статті 342 Господарського процесуального кодексу України, тому скарга розглядається на підставі наявних у справі документів.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд виходить з наступного.

30.01.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 11.12.2015 у справі №905/1228/15.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 п. 7 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

05.02.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника, які містяться на рахунках боржника у таких установах: ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (МФО 300346), Філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (МФО 335106), Донецьке РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 335496), ПАТ «АБ «РАДАБАНК» (МФО 306500), ПАТ «УКРСОЦБАНК» (МФО 300023) в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 89.945.205,74 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.03.2018 визнано таким, що не підлягає виконанню частково наказ від 11.12.2015р. у справі №905/1228/15, про стягнення з Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 49.552.486,63 грн., у тому числі 49.547.486,63 грн. основної заборгованості за поставлений природний газ та штрафних санкцій у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Матеріали справи свідчать, що боржник направив Старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_4 лист від 20.03.2018 № 15/1-751 «Про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню», яким повідомив державного виконавця про постановлення господарським судом Донецької області ухвали від 06.03.2018 по справі № 905/1228/15 та просив у звязку з цим зняти арешт з рахунків ПАТ «Донецькоблгаз»; змінити суму виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника відповідно до ухвали суду від 06.03.2018 у справі № 905/1228/15; внести зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до ухвали суду від 06.03.2018.

Вказаний лист виконавчою службою отримано 26.03.2018, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (т.4 а.с.13).

Листом №15/1-934 від 28.03.2018 боржник повідомив Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що ним разом зі стягувачем здійснено звіряння розрахунків щодо зарахування коштів, стягнутих в примусовому порядку за наслідками якого сторони дійшли згоди відобразити в бухгалтерському обліку стягнуті кошти в наступному порядку: на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» - 11.196.463,52 грн., з яких 3% річних у розмірі 1.366.250,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 9.765.077,00 грн., судовий збір у розмірі 65.135,86 грн.; на користь Міністерства юстиції України в погашення виконавчого збору 1.479.885,75 грн. Загальна сума, списана з рахунків боржника в порядку примусового виконання рішення складає 12.676.349,27 грн.

Вказаний лист виконавчою службою отримано 10.04.2018, про що свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.4 а.с.17).

Матеріали справи також свідчать, що державний виконавець надіслав до всіх обслуговуючих банків боржника платіжні вимоги згідно реєстру платіжних вимог №051/12 від 26.07.2018 на суму 77.269.095,19 грн. (т.4 а.с.20-95)

Тобто, державним виконавцем надіслана платіжна вимога до всіх обслуговуючих банків боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та без врахування ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 про визнання частково наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню на суму 49.552.486,63 грн.

Сторонами не оспорюється, що 15.02.2018 з рахунку ПАТ «Донецькоблгаз» в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» в порядку примусового виконання списано на рахунок Міністерства юстиції України 12.440.911,74 грн.; 16.02.2018 з рахунку ПАТ «Донецькоблгаз» в ПАТ «УКРСОЦБАНК» в порядку примусового виконання списано на рахунок Міністерства юстиції України 2.306,62 грн.; 22.02.2018 з рахунку ПАТ «Донецькоблгаз» в АТ «Ощадбанк» в порядку примусового виконання списано на рахунок Міністерства юстиції України 233.130,91 грн. Загальна сума стягнута в примусовому порядку складає 12.676.349,27 грн.

Сторонами також не оспорюється, що загальна залишкова сума, яка підлягала стягненню за рішенням суду на момент постановлення ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 по справі № 905/1228/15 про визнання частково наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, дорівнювала 32.150.746,37 грн.

З урахуванням вже стягнутої в примусовому порядку суми 12.676.349,27 грн., сума, яка підлягала стягненню на момент звернення до суду з цією скаргою, складала 19.474.397,10 грн. (без урахування виконавчого збору) і такі обставини сторонами не оспорюються.

За змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Таким чином, дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині направлення до обслуговуючих банків боржника платіжної вимоги №051/12-1 від 26.07.2018 на суму саме 77.269.095,19 грн. є неправомірними, оскільки на час предявлення до банківських установ такої платіжної вимоги державний виконавець був обізнаний про постановлення господарським судом Донецької області ухвали від 06.03.2018 про визнання частково наказу суду таким, що не підлягає виконанню на суму 49.552.486,63 грн. і про те, що за судовим рішенням по справі № 905/1228/15 до примусового виконання про стягнення з боржника підлягала значно менша сума.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до абз.1 п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця, щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення вимог скаржника в частині зобовязання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення 49.547.486,63 грн. на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15.

Щодо вимог скаржника про зобовязання органу ДВС відкликати платіжну вимогу №051/12 1 від 26.07.2018 на суму 77.269.095,19 грн. та здійснити коригування суми, яка підлягає стягненню з боржника (ПАТ Донецькоблгаз) на користь стягувача (ПАТ НАК Нафтогаз України) з урахуванням ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15 суд зазначає наступне:

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_5 України «Про виконавче провадження» чітко не передбачає обов'язок виконавчої служби відкликати платіжні вимоги та здійснювати коригування суми, яка підлягає стягненню, такі вимоги скаржника задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями ст. 233, 234, 235, 342, 343, 345 ГПК України, суд, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та про зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині направлення до обслуговуючих банків боржника платіжної вимоги №051/12-1 від 26.07.2018 на суму 77.269.095,19 грн.

Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження в частині стягнення 49.547.486,63 грн. на підставі ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2018 у справі №905/1228/15.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано 07.09.2018.

Головуючий суддя Н.В. Величко

Суддя Е.В. Зекунов

Суддя Г.Є. Курило