ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 918/135/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Вронська Г.О., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Володимирецького колективного підприємства "Агропроменерго",

на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду

(головуючий - Тимошенко О.М., судді - Юрчук М.І., Крейбух О.Г.)

від 27.06.2018,

за позовом Володимирецького колективного підприємства "Агропроменерго",

до Городецької сільської ради,

про стягнення 30 014,21 грн,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.05.2018 відмовлено у задоволенні позову Володимирецького колективного підприємства "Агропроменерго" до Городецької сільської ради про стягнення 30 014,21 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Володимирецьке колективне підприємство "Агропроменерго" звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 апеляційну скаргу Володимирецького колективного підприємства "Агропроменерго" залишено без руху. Зобов'язано позивача впродовж 5 днів з дня вручення цієї ухвали усунути встановлені при поданні цієї скарги недоліки - подати докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншому учаснику листом з описом вкладення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 апеляційну скаргу Володимирецького колективного підприємства "Агропроменерго" повернуто останньому згідно з ст. ст. 174, 260 ГПК України.

09.07.2018 Володимирецьке колективне підприємство "Агропроменерго" подало касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 27.06.2018, в якій просить вказану ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Підставами для скасування вказаної ухвали апеляційного суду зазначає те, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою; прийнята з порушенням норм процесуального права.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 20.08.2018 у зв'язку із перебуванням судді Мамалуя О.О. в увільненні для розгляду цієї справи було сформовано склад колегії суддів: Стратієнко Л.В. (доповідач), судді - Вронська Г.О., Ткач І.В.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Повертаючи апеляційну скаргу позивачу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Володимирецьким колективним підприємством "Агропроменерго" не було дотримано ст. ст. 258, 259 ГПК України та не виконано вимоги ухвали суду від 06.06.2018 про усунення встановленого недоліку - не надано належного опису вкладення, яким підтверджується надсилання копії цієї апеляційної скарги відповідачу. Доданий позивачем опис (а.с. 68, т. 1) складений з порушенням п. п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009.

Проте, погодитися з такими висновками апеляційного господарського суду не можна, з огляду на таке.

Звертаючись із апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, позивачем до цієї апеляційної скарги було додано, зокрема, службовий чек РД ПАТ "Укрпошта" від 18.05.2018, яким підтверджується надіслання цієї апеляційної скарги відповідачу (а.с. 64, т. 1). Також, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 06.06.2018, позивачем був наданий опис документів, які направлялися на адресу відповідача -Городецької сільської ради (а.с. 68, т. 1).

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, зокрема, згідно з ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

За ст. 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (зі змінами), до внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

За п. п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Отже, згідно з вказаними пунктами Правил опис вкладення складається в тому випадку, якщо поштове відправлення приймається до пересилання з оголошеною цінністю.

При цьому, з аналізу п. п. 2, 11, 19 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (зі змінами), ст. 13 Закону України "Про поштовий зв'язок" вбачається, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість) є доказами надіслання документів.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства", (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

В той же час згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21.09.1994 у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (п. 65), рішення від 18.02.1999 у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 59), рішення від 10.05.2001 у справі "Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства" (п. 98), рішення від 10.05.2001 у справі "Z. Та інші проти Сполученого Королівства" (п. 93), рішення від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччині" (п. 45).

У цьому контексті Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 67), "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини" (п. 45).

Оскільки позивачем в цьому випадку не направлявся відповідачу лист з оголошеною цінністю, то суди прийшли до помилкового висновку про необхідність оформлення наданого позивачем опису згідно з вимогами п. п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (зі змінами).

Наявність, наданого позивачем на виконання ухвали апеляційного суду від 06.06.2018 опису (а.с. 68, т. 1), а також службового чеку РД ПАТ "Укрпошта" від 18.05.2018, якими підтверджується надіслання цієї апеляційної скарги відповідачу не може бути підставою для її (апеляційної скарги) повернення скаржнику.

Отже, суд апеляційної інстанції всупереч ст. 254 ГПК України повернув вказану апеляційну скаргу позивачу без розгляду та позбавив його прав, передбачених п. 8 ст. 129 Конституції України і фактично ухилився від здійснення визначених законом повноважень, а тому ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 не можна визнати законною і обґрунтованою і вона підлягає скасуванню.

Оскільки справа підлягає передачі до апеляційного суду для здійснення апеляційного провадження, то відповідно до вимог ст. 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Володимирецького колективного підприємства "Агропроменерго" задовольнити.

Ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 27 червня 2018 року у справі за № 918/135/18 скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Г. Вронська

І. Ткач