У Х В А Л А

05 вересня 2018 року Справа № 913/410/18

Провадження №1/913/410/18

За позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонт гірничо-шахтного обладнання Гідравлика, м. Алчевськ Луганської області

про стягнення заборгованості в сумі 1249649 грн. 97 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонт гірничо-шахтного обладнання Гідравлика про стягнення заборгованості за кредитним договором № 201/4/2008-SME від 11.07.2008 в сумі 1249649 грн. 97 коп.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про залишення їх без руху з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України Про судовий збір. У відповідності до ч. 1 ст. 4 зазначеного закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що в порушення п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України позивачем до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку у розмірі 18744 грн. 75 коп. (як за вимогу майнового характеру).

Як свідчать позовні матеріали, позивач подав заяву від 05.06.2018 № 08/8603 про відстрочення сплати судового збору за прийняття позовної заяви до ухвалення рішення у справ, яка обґрунтована тим, що позивач знаходиться у важкому фінансовому становищі та у нього відсутня можливість сплати судового збору. Позивач зазначає, що неплатоспроможний майновий стан підтверджується постановою Правління НБУ № 733 від 20.11.2014 та тим, що відповідно до постанови Правління НБУ №188 від 19.03.2015 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1.

Так, згідно ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є правом, а не обов'язком суду.

Враховуючи зміст ст. 8 Закону України Про судовий збір відстрочення або звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які свідчать про об'єктивну неможливість сплатити судовий збір під час подання позовної заяви.

Особа, яка заявляє клопотання (заяву) про звільнення або відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення судом сплати судового збору з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Стаття 129 Конституції України, як однією із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Крім того, загальний принцип рівності усіх перед законом визначено нормами ст. 24 Конституції України, 7 ГПК України.

У контексті зазначених норм слід мати на увазі, що всі підприємства та організації, які звертаються до господарського суду, за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, зобовязані дотримуватись процесуальної форми подання позову. При здійсненні судочинства, господарський суд повинен забезпечити процесуальну рівність сторін, не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою.

У відповідності до змісту позову в обґрунтування клопотання позивач посилається на відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Втім, Європейський суд з прав людини наголошує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Однак, положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не означає й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах, а відтак, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі заява № 28249/95 від 19.06.2001).

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом.

Відповідно до пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012, до таких витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

Зокрема, саме до повноважень Фонду належить затвердження відповідного кошторису витрат, в тому числі включення до цього кошторису витрат на оплату судового збору. Між тим, заявником не надано до суду такого кошторису витрат, затвердженого Фондом, а тому, відповідно, господарський суд позбавлений можливості встановити відсутність у нього коштів передбачених на сплату судового збору на час подання позовної заяви до суду.

Крім того, як зазначено у п. 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013, у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Згідно з витягом з офіційного веб-порталу Міністерства юстиції України Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в мережі Інтернет (https://usr.minjust.gov.ua) станом на 24.10.2017 місцезнаходженням юридичної особи відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонт гірничо-шахтного обладнання Гідравлика (ідентифікаційний код 31588058) є: АДРЕСА_1, 94200, тобто відповідач знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на зазначене, у разі відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі та несплати його позивачем (за відсутності доведених джерел отримання грошових коштів на його сплату), реальне стягнення з відповідача судового збору, у разі задоволення позову, виявиться неможливим на невизначений час, а Державний бюджет України у такому випадку взагалі не отримає значну суму судового збору, виходячи з ціни позову.

За таких обставин заява позивача про відстрочення сплати судового збору не є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст. 164 ГПК України (пункт 2 частини 1), що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк про відстрочення сплати судового збору в і д м о в и т и.

2. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТВіЕйБі Банк про стягнення заборгованості за кредитним договором №201/4/2008-SME від 11.07.2008 в сумі 1249649 грн. 97 коп. залишити без руху.

3. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме надати докази сплати судового збору у сумі 18744 грн. 75 коп.

4. Розяснити позивачу, що при невиконанні вимог цієї ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 05.09.2018 та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.М. Зюбанова

Надр. 3 прим.:

1- до справи;

2,3-позивачу аз двома адресами:

-04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,27Т (реком. листом);

-02096, м. Київ, Харківське шоссе,49 (реком. лис)

4- відповідачу повідомлення здійснюється на сайті суду

Вих. №

2

05.09.2018