ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2018

Справа № 910/8073/18

Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Миколаївської місцевої прокуратури № 1 (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73)

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інститут комплексного проектування об’єктів будівництва” (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33А)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Служба автомобільних доріг України ( 54029, м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А)

про стягнення 76 958,10 грн.

Представники сторін: без повідомлення (виклику)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Керівник Миколаївської місцевої прокуратури № 1 (надалі – «позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інститут комплексного проектування об’єктів будівництва” (надалі – «відповідач») про стягнення 76 958,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором № 14/2014 про закупівлю робіт за державні кошти укладеним між Службою автомобільних доріг України та Товариством з обмеженою відповідальністю “Інститут комплексного проектування об’єктів будівництва”.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 відкрито провадження у справі № 910/8073/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Службу автомобільних доріг України; визначено сторонам строк на подання документів.

09.07.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову.

16.07.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

25.07.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову.

30.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 25.06.2018 була надіслана на адреси сторін та третьої особи рекомендованим листом та отримана їх уповноваженими представниками, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

13.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Інститут комплексного проектування об’єктів будівництва” (виконавець) та Службою автомобільних доріг України (замовник) укладено Договір № 14/2017 (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, власними та/або залученими силами і засобами, на власний ризик виконати роботи з розроблення проектної документації на реконструкцію автомобільної дороги загального користування державного значення Р-06 Ульяновка-Миколаїв (через м. Вознесенськ), км 183+200 - км 185+800, Миколаївська область (713110000-1 Консультаційні послуги у галузі цивільного будівництва) (далі по тексту - роботи) в обумовлений цим Договором термін. Замовник зобов'язується прийняти закінчені роботи та сплатити Виконавцю вартість виконаних робіт.

Відповідно до п.п. 1.2-1-3 Договору, технічні, економічні та інші вимоги до робіт, що становлять предмет Договору, обумовлені у Завданні на розроблення проектної документації (далі - Завдання) (Додаток 1 до Договору). Термін виконання робіт визначається Календарним планом робіт (Додаток 2 до Договору).

За приписами п.п. 2.1, 2.2 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2017 року, а в частині грошових зобов'язань - до повного виконання. Строк дії Договору та виконання зобов'язань може бути продовжено у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат Замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у Договорі.

Згідно з п.п. 3.1-3.2 Договору, виконавець повинен виконати роботи, якість яких відповідає вимогам норм, правил, стандартів, іншим нормативних документів, Завданню. Відповідальність за якість виконаних робіт несе Виконавець. Замовник має право здійснювати контроль за ходом, якістю виконання робіт відповідно до Цивільного кодексу України та у порядку, передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору, ціна Договору визначається відповідно до суми договірної ціни (Додаток 3 до Договору) і становить 1 080 000,00 грн. з ПДВ. Договірна ціна робіт визначається згідно кошторису. (Додаток 4 до Договору).

За приписами п.п. 5.1-5.2 Договору, по завершенню робіт Замовнику передається по акту здачі-приймання виконаних робіт та накладній робочий проект у 4 (чотирьох) примірниках на паперових носіях та оди примірник - в електронному вигляді, записаному на оптичний компакт-диск. Замовник зобов'язаний прийняти проектну документацію в завершеному вигляді та підписати акт здачі-приймання виконаних робіт протягом 5-ти робочих днів від дня отримання проектної документації або надати мотивовану відмову від прийняття робіт.

У разі виявлення недоліків в результатах виконання робіт Замовник вправі вимагач від Виконавця усунення таких недоліків і лише після їх усунення - підписати акт зда1- приймання виконаних робіт.

Згідно з п. 6.1.1 Договору, Виконавець зобов'язаний в обумовлений Договором строк виконати роботи і передати Замовнику їх результати.

За невиконання положень п. 1.3 цього Договору Виконавець сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. (п. 7.2 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач виконав підрядні роботи, а Служба автомобільних доріг України в свою чергу прийняла вказані роботи, що підтверджується Актами здачі-приймання проектних, вишукувальних та додаткових робіт від 22.12.2017 на суму 168 844,80 грн та 192 460,80 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, прокурор зазначає, що відповідач своєчасно не виконав свої зобов'язання щодо розроблення проектної документації на реконструкцію автомобільної дороги загального користування державного значення Н-24 в частині своєчасного проведення топографо-геодезичних робіт, обстеження мосту, економічних та інженерно-геологічних вишукувань упродовж травня-липня 2017 року, що було передбачено календарним планом. У зв’язку з цим, прокурором заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 51 666,70 грн та штраф у розмірі 25 291,40 грн. за період прострочення виконання робіт відповідачем.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що прострочення у наданні документації відбулося з вини замовника, оскільки той неодноразово змінював технічне завдання, а також не підписання замовником конструкції дорожнього одягу на підставі того, що спочатку ця конструкція має пройти технічну раду ДерждорНДІ та ДП «УкрДіпродор». Окрім того, відповідач зазначає про безпідставне стягнення одночасно штрафу і пені.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. (стаття 887 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору відповідачем виконано підрядні роботи, а Службою автомобільних доріг України в свою чергу прийнято ці роботи на підставі видаткових накладних б/н від 22.12.2017, що підтверджується Актами здачі-приймання проектних, вишукувальних та додаткових робіт від 22.12.2017 на суму 168 844,80 грн та 192 460,80 грн., які підписані у двосторонньому порядку та скріплені печатками сторін.

Як свідчать накладні б/н від 22.12.2017, підписані у двосторонньому порядку та скріплені печатками сторін, позивачем прийнято від відповідача таку документацію, складену за наслідками здійснення робіт:

1.          Обстеження моста через р. Гнилий Єланець на автомобільній дорозі загального державного користування державного значення Н-24 Благовіщенське-Миколаїв (через м. Вознесенськ) км 185+139, Миколаївська область. Технічний звіт.;

Топографо-геодезичні роботи.;

2.          Техніко-економічна частина. Обґрунтування загального модуля пружності конструкції дорожнього одягу;

Технічний звіт. «Реконструкція автомобільної дороги користування державного значення Н-24 Благовіщенське-Миколаїв (через м. Вознесенськ) км 183+200-км 185+800, Миколаївська область». Інженерно-геологічні вишукування».

Відповідно до Календарного плану робіт (Додаток № 2 до Договору), термін виконання робіт за етапами «Топографо-геодезичні роботи. Обстеження мосту. Економічні вишукування» та «Інженерно-геологічні вишукування» встановлено – травень-липень 2017 року.

Таким чином, Суд зазначає, що роботи по Договору за етапами «Топографо-геодезичні роботи. Обстеження мосту. Економічні вишукування» та «Інженерно-геологічні вишукування» були виконані Товариством з обмеженою відповідальністю “Інститут комплексного проектування об’єктів будівництва” в порушення Календарного плану лише 22.12.2017, а не до кінця липня 2017 року, тобто з порушенням строків виконання робіт, встановлених Договором.

При цьому, аргументи відповідача, що затримка виконання робіт відбулася у зв’язку з простроченням замовника, що виявилось у зміні ним технічного завдання, зокрема, 04.09.2017, Судом розглянуті та відхилені, оскільки Зміни та доповнення від 04.09.2017 стосувалися зміни найменування завдання на проектування, назви та місцезнаходження об’єкта та розробки розділу «Оцінка впливу на навколишнє середовище», що жодним чином не перешкоджало своєчасному виконанню першого та другого етапів робіт за Договором.

Решта доводів відповідача щодо вини замовника у затримці надання документації визнаються Судом явно необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та достатніми доказами.

При зверненні до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки виконання робіт на суму 51 666,70 грн за період з серпня 2017 року по 21.12.2017, а також штраф у розмірі 25 291,40 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов’язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов’язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов’язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка – це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України – це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов’язань.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, виходячи з положень зазначеної норми матеріального права, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення, пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконаних робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір пені за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання та за прострочення його виконання понад тридцять днів додатково вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу з вказаної вартості. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 903/545/17 від 11.05.2018.

Штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

При цьому, передбачена частиною другою статті 231 ГК України можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення зобов’язання спростовує твердження відповідача про безпідставність їх одночасного стягнення.

Окрім того, Суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17.

У п. 7.2 Договору сторони погодили, що за невиконання положень п. 1.3 цього Договору Виконавець сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи, що у даному випадку виконання зобов'язання замовником за Договором фінансується за рахунок Державного бюджету України, та передбачення сторонами у Договорі розміру санкцій, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов’язання за Договором з серпня 2017 року по 21.12.2017 у розмірі 51 666,70 грн та розрахунок штрафу у розмірі 25 291,40 грн (7% вартості робіт), Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені розраховані вірно та підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги про стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню на суму 25 291,39 грн у зв’язку з невірним розрахунком.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню частково та відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 51 666,70 грн. та штраф у розмірі 25 291,39 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 – 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інститут комплексного проектування об’єктів будівництва” (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33А, ідентифікаційний код 39994993) пеню у розмірі 51 666 (п’ятдесят одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн 70 коп. та штраф у розмірі 25 291 (двадцять п’ять тисяч двісті дев’яносто одна) грн. 39 грн. на користь держави на розрахунковий рахунок 0003, отримувач: УК у м. Миколаїв/Заводський р-н/21080500, , ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 21080500, «Інші надходження».

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інститут комплексного проектування об’єктів будівництва” (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33А, ідентифікаційний код 39994993) на користь Прокуратури Миколаївської області (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73; р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

4.          В іншій частині позову відмовити.

5.          Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

6.           Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7.           Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                                                                Т.Ю. Трофименко