номер провадження справи 4/67/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 Справа № 908/1287/18

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" (69035, м.Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

до відповідача: Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 27)

про стягнення суми 34849, 38 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Петриченко А.С.

За участю представників:

не викликались

05.07.2018 на адресу господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ", м.Запоріжжя до Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", м. Запоріжжя про стягнення 34849, 38 грн., за неналежне виконання зобов'язань за договором № 114112СТК7FВ027 від 29.05.2017, з яких: 33927, 40 грн. заборгованості, 42, 05 грн. пені, суми 693, 99 грн. втрат від інфляції та 185, 94 грн. 3 % річних.

05.07.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1287/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Заявлені позивачем вимоги, викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст.ст. 525, 526, 610, 693 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та договорі на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 114112СТК7FВ027 від 29.05.2017, на підставі яких позивач просить, позов задовольнити та стягнути з Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" 33927, 40 грн. заборгованості, 42, 05 грн. пені, суми 693, 99 грн. втрат від інфляції та 185, 94 грн. 3 % річних.

. Відповідач відзив на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду по справі строк не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" () є: 69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 27, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/1287/18 відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду від 10.07.2018 про відкриття провадження у справі, яка 14.07.2018 отримана уповноваженою особою Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (штрих-код 230).

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 10.07.2018 у справі №908/1287/18 відповідачу запропоновано подати відзив у строк до 25.07.2018.

Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 08.08.2018 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 07.09.2018.

Розглянувши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" з 1 липня 2015 року є постачальником природного газу зі спеціальними обов'язками постачання на території Запорізької області.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015 р. № 1652 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 2247 від 01.09.2015 року) ТОВ "Запоріжгаз Збут" отримало ліцензію серія АЕ № 299031 ,на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики.

29.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" (постачальник, позивач у справі) та Державною установою "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (споживач, відповідач у справі) укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 114112СТК7FВ027 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ (код 021-2015 - 09120000-6 Лот №3 - Запорізька обл.., смт. Михайліа, вул.. Пушкіна, 95), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктами 1.2 та 1.3 договору (в редакції додаткової угоди №6 від 16.01.2018) сторони узгодили річний плановий обсяг газу - до 2, 068 тис. куб. м. та планові обсяги постачання газу по місяцях.

Згідно п. 2.9 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.9.1 За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.9.2 На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

2.9.3 Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

2.9.4 У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Пунктом 3.2 договору (в редакції Додаткової угоди №7 від 16.01.2018) сторони узгодили, що ціна газу з 01.01.2017 становить 9495,00 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1899, 00 грн., всього з ПДВ - 11394,00 грн.

Відповідно до п. 3.4 Договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Згідно з п. 3.6 Договору (в редакції додаткової угоди №6 від 16.01.2018) загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним договором, та становить без ПДВ 19635, 66 грн., ПДВ - 20% - 3927, 13 грн., разом з ПДВ - 23562, 79 грн.

У розділі 4 договору сторони обумовили порядок та строки проведення розрахунків.

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно (4.1 договору).

Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку (4.2 договору):

100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (4.2.1)

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу 4.2.2).

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (4.2.3).

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (4.3).

Відповідно до п. 11.1 договору, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін та відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України діє в частині постачання газу з 01 лютого 2017 р. до 31 грудня 2017 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору в травні, серпні вересні, жовтні, листопаді, грудні 2017 р. та січні, лютому, березні 2018 р. позивач передав, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 11,449 тис. куб. метрів на суму 123 225 грн. 31 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.05.2017, від 31.08.2017, від 30.09.2017, від 31.10.2017, від 30.11.2017, від 31.12.2017, від 31.01.2018, від 28.02.2018, від 31.03.2018, які є узгодженими, мають підписи уповноважених осіб сторін, містять печатки підприємств та відповідно до яких наданий природний газ прийнято відповідачем без зауважень та претензій. Зазначені акти, відповідно до договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Таким чином, Позивач виконав умови договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 114112СТК7FВ027 від 29.05.2017 р. належним чином та в повному обсязі.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" до Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" про стягнення стягнення 34849, 38 грн., за неналежне виконання зобов'язань за договором №114112СТК7FВ027 від 29.05.2017, з яких: 33927, 40 грн. заборгованості, 42, 05 грн. пені, суми 693, 99 грн. втрат від інфляції та 185, 94 грн. 3 % річних.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов Договору відповідач у встановлені строки та в повному обсязі з позивачем не розрахувався. Оплату за поставлений природний газ, що поставлявся позивачем за умовами Договору №114112СТК7FВ027 від 29.05.2017, відповідач здійснив частково в сумі 89 297, 91 грн. Решту суми боргу відповідач не сплатив.

Таким чином, на час судового вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем становить 33927, 40 грн.

Проте, станом на час розгляду даної позовної заяви відповідач за поставлений природний газ в повному обсязі не розрахувався.

При цьому, в матеріалах справи наявний Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 - 08.05.2018, підписаний з боку відповідача в. о директора - ОСОБА_1, з якого вбачається, що відповідач визнав факт існування станом заборгованості перед позивачем в сумі 33 927,40 грн.

Згідно з чинним законодавством України акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку. Проте, в розумінні ст., ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 33927, 40 грн. заборгованості за договором №114112СТК7FВ027 від 29.05.2017 документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 6.2.1 договору, який передбачає, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За невиконання грошових зобов'язання за договором позивачем пред'явлена до стягнення пеня в розмірі 42, 05 грн., яка розрахована, за зобов'язаннями за 2017 - 2018, за період 11.06.2017 (1 день); з 11.09.2017 по 26.09.2017; з 11.10.2017 - по 26.10.2017; з 27.10.2017 по 05.11.2017.

Наданий розрахунок судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" та встановлено, що розрахунок пені позивачем виконаний вірно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 42, 05 грн. пені за порушення строків оплати за Договором заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 693, 99 грн. втрат від інфляції, за загальний період з вересня 2017 по квітень 2018 та 185, 94 грн. 3 % річних, за зобов'язаннями за 2017 - 2018, за період 11.06.2017 (1 день); з 11.09.2017 по 26.09.2017; з 11.10.2017 - по 05.11.2017; з 11.02.2018 по 27.02.2018; з 11.03.2018 по 10.04.2018; з 11.04.2018 по 03.05.2018; з 04.05.2018 по 17.05.2018.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат судом перевірені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" та визнані такими, що виконані вірно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 693, 99 грн. інфляційного нарахування на суму основного боргу та 185, 94 грн. 3 % річних за порушення строків оплати за Договором №114112СТК7FВ027 від 29.05.2017 заявлені до стягнення правомірно та підлягають задоволенню судом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" до Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи "Запорізький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" (69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" (69035, м.Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) 33927 (тридцять три тисячі дев'ятсот двадцять сім) грн. 40 коп. заборгованості, 42 (сорок дві) грн. 05 коп. пені, 185 (сто вісімдесят п'ять) грн. 94 коп. 3 % річних, 693 (шістсот дев'яносто три) грн. 99 коп. втрат від інфляції та 1762 ( одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне судове рішення складено "07" вересня 2018р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.