КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2018 р. Справа№ 910/18477/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко О.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Луговик Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення господарського суду міста Києва

від 08.06.2018 (повний текст рішення складено 11.06.2018)

у справі №910/18477/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" про зобов'язання вчинити дії, а саме: повернути обладнання, передане у користування згідно договору на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 (перелік якого викладено в позовній заяві в кількості 376 одиниць).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку із розірванням договору на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 відповідач, в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору, належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення обладнання, переданого у користування.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.06.2018 позов задоволено частково. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" повернути Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" у задовільному (робочому та придатному для використання за призначенням) стані обладнання передане у користування згідно договору на приймання платежів від 07.02.2013 №934/33 (перелік якого зазначено в резолютивній частині рішення суду); стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 800 (вісімсот) грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2018 у справі №910/18618/17 в частині відмови в задоволенні позову АТ "Дельта Банк" до ПАТ "Укрпошта", винести постанову, якою задовольнити позов АТ "Дельта Банк" до ПАТ "Укрпошта" в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. Скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду про неможливість прийняття в якості належного доказу передання позивачем відповідачу обладнання за договором приймання платежів №943/33 від 07.02.2013 підписаний між сторонами акт від 02.02.2013 приймання-передачі комп'ютерної, офісної техніки та ліцензійного системного програмного забезпечення; при цьому відповідач стверджує, що в акті приймання-передачі обладнання помилкового зазначена дата 02.02.2013 (технічна помилка - опечатка). Також скаржник вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не дослідив інші документи, надані позивачем на підтвердження передання позивачем відповідачу обладнання за договором на приймання платежів №943/33 від 07.02.2013.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2018 у справі №910/18477/17; призначено справу до розгляду.

02.08.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2018 закінчено проведення підготовчих дій; розгляд справи №910/18477/17 призначено на 04.09.2018.

04.09.2018 через канцелярію суду від представника позивача Свистунова А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на необхідність взяти участь у справі №918/1071/15, яка призначена до розгляду у Верховному Суді 04.09.2018 об 11:30 год.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Однією з таких підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України, визначено першу неявку в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час та місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні обставини не можуть бути належною підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що позивач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання представника позивача Свистунова А.В. про відкладення розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

07.02.2013 між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта", як виконавцем, та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", як замовником, укладено договір на приймання платежів №934/33 (далі - договір), предметом якого є надання виконавцем в особі своїх філіалів послуг замовнику з приймання об'єктами поштового зв'язку платежів у національній валюті від споживачів для перерахування їх на рахунок замовника, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги виконавцем.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 статуту публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (ідентифікаційний код 21560045), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №56 від 16.02.2017, Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" утворене Міністерством інфраструктури України шляхом реорганізації (перетворення) Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" та є його правонаступником.

Згідно з пунктом 5.1 договору для забезпечення надання послуг за цим договором, а саме: створення виконавцем електронного реєстру прийнятих платежів, замовник безоплатно надає виконавцю у тимчасове користування комп'ютерну, офісну та іншу техніку (надалі - обладнання), перелік якої визначається сторонами в акті прийому-передачі обладнання.

У відповідності до пункту 5.2., 5.3 договору передача обладнання оформляється актом прийому-передачі обладнання, який підписується уповноваженими представниками та скріплюється печатками відповідних сторін. В Акті прийому-передачі обладнання сторони обов'язково зазначають інформацію про технічний стан обладнання, його справність та кількість. Обладнання не передається у власність виконавця та має використовуватися лише для виконання цього договору.

Пунктом 5.7 договору визначено, що протягом 20 (двадцяти) календарних після закінчення строку дії договору виконавець повертає замовнику обладнання в порядку, передбаченому пунктом 5.2 цього договору.

Відповідно до пункту 9.1 договору, в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2013, цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов'язань сторонами.

В пункті 9.2 договору сторони погодили, що договір може бути достроково розірваний за ініціативою однієї зі сторін шляхом направлення відповідного повідомлення про дострокове розірвання договору іншій стороні не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати розірвання. У разі дострокового розірвання договору сторони повинні виконати свої зобов'язання, які існували на день такого розірвання в повному обсязі.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, нормами статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Вказаною статтею Цивільного кодексу України закріплено положення про співвідношення договору і закону в тих випадках, коли щодо певних відносин існує зазначення в актах цивільного законодавства, але сторони бажають за згодою між собою врегулювати ці відносини інакше. В такій ситуації сторони договору мають право вибору: використати норми акту цивільного законодавства для врегулювання своїх відносин або за власним розсудом відступити від положень актів цивільного законодавства шляхом встановлення в договорі інших правил поведінки, ніж це передбачено законодавством.

Як вірно зазначив суд першої інстанції в договорі містяться елементи договорів надання послуг та позички.

Згідно з статтею 827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу (найм (оренда)).

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина 1 статті 785 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 836 Цивільного кодексу України передбачено, що Якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В позовній заяві Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" зазначає, що для забезпечення надання послуг за договором на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013, позивачем було передано відповідачу обладнання у кількості 376 одиниць, що підтверджується актами приймання-передачі обладнання та іншими документами.

Відповідно до листа №843-340 від 31.03.2015 Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" повідомило Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про дострокове розірвання договору на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013, на підставі пункту 9.2 договору, у зв'язку з невиконанням замовником зобов'язань щодо оплати наданих послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення прийнятого у користування для забезпечення надання послуг за договором на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 обладнання, у зв'язку з чим просив суд зобов'язати відповідача повернути у задовільному (робочому та придатному для використання за призначенням) статі обладнання передане у користування згідно наведеного в позовній заяві переліку у кількості 376 одиниць.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що для забезпечення надання послуг за договором на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 позивачем було передано відповідачу лише частину із зазначеного позивачем в позовній заяві переліку обладнання, а саме: в кількості 165 одиниць (перелік якого, з посиланням на інвентарний номер, найменування/серійний номер, модель/серійний номер, дата/номер акту, викладено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції у вигляді таблиці).

Наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі матеріальних цінностей, акти прийому-передачі, акти прийому-передачі комп'ютерної та офісної техніки, акти прийому-передачі технічного обладнання, інвентарні списки основних засобів та накладні-вимоги, посилання на які відсутні у викладеній в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції таблиці, не можуть бути прийняті колегією суддів в якості доказів передання позивачем відповідачу обладнання за договором на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013, оскільки вказані документи мають посилання на інші договори / не містять взагалі номеру / дати підписання та/або вказівки на договір на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013.

Крім того, судом першої інстанції правомірно не прийнято в якості належного доказу передання позивачем відповідачу обладнання за договором на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 підписаний між сторонами акт від 02.02.2013 приймання-передачі комп'ютерної, офісної техніки та ліцензійного системного програмного забезпечення, оскільки вказаний акт було підписано до договору на приймання платежів №934-33 від 02.02.2013.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що посилання в акті приймання-передачі обладнання на дату 02.02.2013 є технічною помилкою (опечаткою) є необґрунтованими, належними та допустимими доказами не підтвердженими.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, у зв'язку з достроковим розірванням з 01.05.2015 договору на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 за ініціативи виконавця, у відповідача виникло зобов'язання щодо повернення прийнятого у користування для забезпечення надання послуг за договором на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 обладнання (перелік якого викладено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції у вигляді таблиці) до 21.05.2015.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що викладені у відзиві на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу, твердження відповідача щодо повернення позивачу Чернігівською ПАТ "Укрпошта" дирекцією 12 одиниць комп'ютерної та офісної техніки не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки наданий відповідачем акт прийому-передачі комп'ютерної, офісної техніки та ліцензійного системного програмного забезпечення стосується повернення техніки за договором на приймання платежів №26-233 від 19.10.2011.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення прийнятого у користування для забезпечення надання послуг за договором на приймання платежів №934/33 від 07.02.2013 обладнання (перелік якого викладено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції у вигляді таблиці), після закінчення строку дії вказаного договору, у зв'язку з його розірванням, вимоги позивача про зобов'язання повернути обладнання підлягають частковому задоволенню з урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанції кількості та найменування обладнання (перелік якого викладено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції у вигляді таблиці).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2018 у справі №910/18477/17 - без змін.

Матеріали справи №910/18477/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко

повний текст постанови складено 10.09.2018