ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

16.08.2018р. Справа №905/3510/16

за клопотанням Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь

про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 16.08.2018р. по справі №905/3510/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансексім», м.Кривий Ріг

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»,

м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в розмірі 8278705,40 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Бойчук Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Горболис О.А. - за дов.

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.08.2018р. по справі №905/3510/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансексім», м.Кривий Ріг задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансексім» основний борг у сумі 6262356,41 грн., три проценти річних в сумі 235702,74 грн., інфляцію в сумі 696522,76 грн., пеню в сумі 751546,20 грн., всього заборгованість в сумі 7946128,11 грн., судовий збір в сумі 119191,93 грн.

16.08.2018р. до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 100,00 грн. та відстрочити виконання рішення суду на 1 рік з дня прийняття судом рішення по даній справі.

Клопотання в частині зменшення розміру нарахування пені було вирішено судом у рішенні від 16.08.2018р. по справі №905/3510/16.

Розглянувши клопотання відповідач в частині надання відстрочки виконання рішення по справі №905/3510/16, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.160 Господарського процесуального кодексу України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно положень ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічні правові приписи містяться у п.7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. №9.

Як встановлено, клопотання мотивовано тяжким фінансовим становищем відповідача у зв'язку із знаходженням останнього в м.Маріуполь (місце знаходження та місце реєстрації відповідача) в населеному пункті, в якому проводиться антитерористична операція, внаслідок чого у відповідача виникли труднощі при веденні господарської діяльності. Крім того, відповідач зазначає, що враховуючи істотну суму, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача у випадку винесення рішення про стягнення заборгованості в заявленому позивачем розмірі, фінансовий стан відповідача значно погіршиться і підприємство фактично опиниться в стані банкрутства.

До вказаного клопотання відповідачем додано копію наказів ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» «Про міри в період зниження об'ємів виробництва і погіршення фінансово-економічних стану комбінату» №532 від 12.11.2015р., №605 від 25.12.2015р., копію звіту про фінансовий результатами за 12 місяців 2017р.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

За висновками суду, відповідачем не надано належних доказів в підтвердження наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За приписами ст.ст.42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. (рішення Європейського суду з прав людини у справі Півень проти України від 29.06.2004). При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).

Таким чином, обставини, якими відповідач обґрунтовує заяву про відстрочку виконання судового рішення, не є винятковими, такими, що дійсно ускладнюють виконання судового рішення, а сам по собі скрутний матеріальний стан відповідача не свідчить про виключність обставин, з яким пов'язується відстрочення виконання рішення.

Як наслідок, приймаючи до уваги матеріальні інтереси позивача, клопотання Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 16.08.2018р. на 1 рік по справі №905/3510/16 підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.160, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 16.08.2018р. по справі №905/3510/16.

В судовому засіданні 16.08.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали підписано 17.08.2018р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина