КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2018 р. м. Київ Справа№ 910/18954/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Григораш Н.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 22.08.2018.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 (повний текст складено 30.03.2018)

у справі № 910/18954/17 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Виробничо-комерційної фірми "Надежда"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн"

про стягнення 1 256 163, 20 грн.

В судовому засіданні 22.08.2018 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 Виробничо-комерційна фірма "Надежда" (далі - ВКФ "Надежда") звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "СК "УСГ") про стягнення страхового відшкодування в сумі 1 256 163,20 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач, як страховик, не виконав умови договору добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (екпедитора) № 324-2111-17-00001 від 25.01.2017, а саме - не сплатив суму страхового відшкодування у зв'язку із настанням страхового випадку, що стався 21.05.2017 (крадіжка товару).

У позові ВКФ "Надежда" просить стягнути з ПрАТ "СК "УСГ" на користь власника товару - ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" суму страхового відшкодування в розмірі 1 256 163,20 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише в разі настання страхового випадку, а оскільки вантаж прибув у пункт призначення в справному транспортному засобі/вагоні/контейнері, без слідів проникнення та з непорушеною пломбою/замком/печаткою вантажовідправника або митних органів, даний випадок не є страховим та у ПрАТ "СК "УСГ" не виникло обов'язку щодо сплати страхового відшкодування. Також вказує, що позивачем невірно визначена сума страхового відшкодування, оскільки ним не враховані обмеження відповідальності страховика при внутрішніх перевезеннях (п. 6.4.1.3 договору страхування).

Третя особа зазначає, що ТОВ «Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн», як власник вантажу, має право на відшкодування від ВКФ "Надежда" (перевізника цього вантажу) збитків, пов'язаних з його втратою в сумі 1 266 163,20 грн.

Вважає, що оскільки відповідальність перевізника була застрахована у відповідача, то збитки має відшкодувати страхова компанія.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/18954/17 позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" страхове відшкодування у сумі 1 256 163, 20 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь Виробничо-комерційної фірми "Надежда" витрати по сплаті судового збору в сумі 18 842,46 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30 000,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, неправильним дослідженням доказів.

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі документи на підтвердження настання страхового випадку.

Станом на момент винесення рішення у справі, а саме на 19.03.2018, досудове розслідування кримінального провадження №0001887 триває, а обставини, за яких стався вказаний випадок, встановити не представляється можливим.

Зазначає про безпідставність висновків суду щодо версії крадіжки, яка на думку апелянта, спростовується поясненнями охоронника ОСОБА_2 від 24.05.2017, який супроводжував вантаж по всьому маршруту та поясненнями водія автомобіля ОСОБА_3 від 30.06.2017.

Вказує, що відповідно до умов договору подія, що заявлена ВКФ «Надежда», не відноситься до страхових випадків, оскільки сталась без будь - яких пошкоджень автомобіля, без спрацювання охоронної сигналізації, при наявній і не пошкодженій пломбі.

На переконання апелянта, суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки в оскаржуваному рішенні суд посилається на інформацію, яка була зазначена у постанові слідчого Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області Крепкова Д.В., який в свою чергу, прибув на місце події після відкриття транспортного засобу та фіксував інформацію зі слів охоронця ОСОБА_2 та водія ВКФ «Надежда» ОСОБА_3, які в повній мірі у своїх письмових поясненнях спростували версію крадіжки.

Апелянт зазначає, що встановлення фактичних обставин справи та розгляд справи є неможливим без залучення до участі у справі наступних осіб: слідчого Броварського ВП ГКНП в Київський області Крепкова Д.В., ТОВ «НП Логістик», ТОВ «Агентство комплексної безпеки - Охоронна фірма».

Звертає увагу суду, що умовами договору страхування прямо передбачений субліміт щодо страхових випадків, які трапились на території України, з чим повністю погодився позивач при підписанні даного договору.

Крім того, апелянт заперечує щодо стягнення з відповідача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, остільки в останнього немає обов'язку перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування, а тому будь - які витрати, що пов'язані з представленням в суді інтересів позивача, не можуть бути компенсовані за рахунок відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа вказує, що станом на дату подання позову ВКФ «Надежда» зобов'язана була відшкодувати ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" збитки, пов'язані з втратою вантажу в сумі 1 266 163,20 грн.

Заперечуючи на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що всі доводи ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними доказами, що долучені до матеріалів справи, та були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу відповідача 24.04.2018 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/18954/17, розгляд справи призначено на 30.05.2018.

21.05.2018 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні за підписом Головного юрисконсульта відділу правового забезпечення Управління врегулювання нестандартних та спеціальних збитків ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" Василевського О.Л.

30.05.2018 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 відкладено розгляд справи на 27.06.2018 у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 у зв'язку з необхідністю надання письмових пояснень учасниками апеляційного провадження з питань, що виникли в судовому засіданні, оголошено перерву у справі до 03.07.2018.

03.07.2018 представниками позивача та третьої особи були подані пояснення по справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2018, у зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, вирішено розпочати розгляд справи по суті заново.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 у справі №910/18954/17 оголошено перерву у справі до 22.08.2018, враховуючи необхідність додаткового з`ясування обставин справи та зміну складу колегії суддів.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 22.08.2018 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та у додатково поданих поясненнях, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 22.08.2018 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні 22.08.2018 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.07.2015 між ВКФ "Надежда" (перевізник) та ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" (замовник) був укладений договір перевезення вантажу № 70681, відповідно до якого перевізник зобов'язується автомобільним транспортом, у відповідності до заявок замовника доставити довірений йому вантаж до пунктів призначення та видати його вантажоотримувачеві, а замовник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену цим договором плату.

Перевізник зобов'язаний забезпечити схоронність вантажу, наданого для перевезення з моменту його прийняття до перевезення і до моменту передачі у пункт призначення вантажоотримувачу. Протягом перевезення перевізник несе повну матеріальну відповідальність за пошкодження або знищення вантажу (п. 1.2 договору експедиторських послуг).

25.01.2017 між ВКФ "Надежда" (страхувальник) та ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) був укладений договір добровільного страхування вантажів №324-2111-17-00001 (далі - договір страхування).

Відповідно до п. 1.1 договору страхування предметом даного договору є майнові інтереси, пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою майну третіх осіб, включаючи власників вантажу та багажу, під час експлуатації будь-якого виду транспортного засобу та здійснення перевезень чи транспортного експедирування вантажу.

Відповідно до п. 4.1 договору страхування страховий випадок - це раптова, непередбачувана і ненавмисна для страхувальника та потерпілої особи подія, яка відбулась в процесі перевезення (експедирування) вантажу страхувальником у строк дії цього договору та на території страхування, яка зазначена в п. 1.4 частини 1 цього договору, і з настанням якої виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п.п. 4.2.1.2 договору страхування страховим випадком вважається, зокрема, відповідальність за знищення (втрату) та/або пошкодження вантажу, що є обов'язком особи, відповідальної за вантаж, щодо відшкодування завданого нею збитку через власні дії або бездіяльність, який виник внаслідок таємного викрадення частини або всього вантажу під час зупинки або стоянки транспортного засобу.

Загальна страхова сума за договором страхування сторонами визначена у розмірі 10 000 000,00 грн. (п. 1.2.1 договору страхування).

Даний договір страхування розповсюджується лише на ті страхові випадки, які відповідають наступним умовам у часі: фактичне перевезення (експедирування) вантажу та подія, наслідки якої можуть призвести до виникнення відповідальності страховика, відбулися в строк дії цього договору, перша письмова претензія надійшла до страхувальника у строк дії цього договору (п. 8.9).

Відповідно до розділу 11 договору виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком при настанні страхового випадку, передбаченого умовами договору, на підставі письмової заяви страхувальника про настання страхового випадку та інших документів, передбачених вказаним розділом.

Строк дії договору встановлений з 00 год. 00 хв. 15.02.2017 і діє до 24 год. 00 хв. 14.02.2018 (п. 1.8 договору страхування).

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2017 ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" (третя особа) за накладною № та згідно з подорожнім листом № 416 від 20.05.2017 передало ВКФ "Надежда" (позивачу) тютюнові вироби (сигарети) у кількості 1 100 коробів на загальну суму 11 893 644,00 грн. для їх перевезення з пункту навантаження: Харківська область, Польовий в'їзд, селище Докучаєвське, 1 до пункту розвантаження: Київська обл., м. Бровари, Об'їздна дорога, 68.

Судом також встановлено, що 21.05.2017 під час розвантаження автомобіля марки "Сканія", д.н.з. НОМЕР_3, на складі вантажоодержувача - ТОВ "Нова Пошта Логістік" (м. Бровари, Об'їздна дорога, 68) було виявлено нестачу 3 палет вантажу (120 коробів сигарет). Указаний факт був зафіксований комісією у складі водія автомобіля перевізника та комірника вантажоодержувача, у присутності охоронника вантажу перевізника в акті приймання продукції по кількості та якості № 00/179 від 21.05.2017.

16.06.2017 та 10.07.2017 до ВКФ "Надежда" (позивача) звернувся власник втраченого вантажу - ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" (третя особа) із претензіями № 141 та № 151 (відповідно), у яких вимагав сплатити вартість 120 коробок втраченого вантажу у загальній сумі 1 266 163,20 грн.

У свою чергу, ВКФ "Надежда" 22.05.2017 звернулася до ПрАТ "СК "УСГ" (відповідача) з заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування третій особі - ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" відповідно до умов договору страхування.

Відповідач, розглянувши заяву страхувальника, а також подані з нею документи, 30.06.2017 прийняв рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування (лист № 03/3348), посилаючись на те, що заявлена подія (викрадення вантажу) сталась без будь-яких пошкоджень автомобіля, без спрацювання охоронної сигналізації та при наявності справної пломби, а тому у відповідності до п. 4.2.1 та п. 5.2.25 договору страхування не відноситься до страхових випадків та відшкодуванню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача виник обов'язок по виплаті страхового відшкодування на користь власника товару - ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" в сумі 1 256 163,20 грн. відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У пункті 4.2.1.2 договору страхування сторони передбачили обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування внаслідок таємного викрадення частини або всього вантажу під час зупинки або стоянки транспортного засобу.

Згідно з п. 9.4.4 договору страхування страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити відшкодування третім особам в розмірах і в строки, визначені умовами цього договору.

Страховик протягом 15 робочих днів з дати отримання від страхувальника всіх необхідних документів, передбачених розділом 11 цього договору, приймає рішення (складає страховий акт) про виплату страхового відшкодування (або відмову у виплаті), про що протягом 10 робочих днів письмово повідомляє страхувальника з обґрунтуванням причин (п. 12.5 договору).

Матеріалами справи підтверджується факт настання страхового випадку - таємне викрадення 120 коробок тютюнових виробів, які належать ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" з причепу вантажівки марки "Сканія", д.н.з. НОМЕР_3, що належить перевізнику - ВКФ "Надежда". Вказані обставини були перевірені слідчим Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області Крепковим Д.В., яким відкрито кримінальне провадження № 0001887 від 22.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна).

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з твердженнями відповідача, що подія, яка сталась 21.05.2017 із вантажем ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" не відноситься до страхового випадку, передбаченого п. 5.2.25 договору страхування, а саме - недостача вантажу, який прибув у пункт призначення в справному транспортному засобі/вагоні/контейнері, без слідів проникнення та з непорушеною пломбою/замком/печаткою вантажовідправника.

Судом враховано, що в матеріалах справи міститься частина матеріалів досудового розслідування, зокрема, постанова слідчого Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області Крепкова Д.В., винесена за клопотанням директора ВКФ "Надежда", про надання відомостей щодо досудового розслідування кримінального провадження за № 0001887. Згідно з цією постановою досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2017 приблизно у нічний час доби за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Кільцева, 68, невстановлена особа, шляхом пошкодження навісного замку та скоби дверей, таємно проникла до причепу вантажівки марки "Сканія", д.н.з. НОМЕР_3, звідки викрала 120 коробів табачних виробів марки "Marlboro". При цьому ознаки таємного проникнення до причепу вантажівки марки "Сканія", д.н.з. НОМЕР_3, шляхом пошкодження навісного замку та скоби дверей причепу вказаного автомобіля були встановлені в ході проведення невідкладних слідчих дій на місці скоєння злочину 21.05.2017.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що матеріалами вказаного досудового розслідування кримінального провадження 0001887 підтверджується факт таємного проникнення невідомої особи до автомобіля марки "Сканія", д.н.з. НОМЕР_3, саме шляхом пошкодження навісного замку, скоби дверей причепу вказаного автомобіля, а також пошкодження пломби, якою були опечатані двері причепу вантажівки. Отже, місцевий господарський суд правомірно відхилив посилання відповідача на п. 5.2.25 договору страхування, оскільки вказаним пунктом передбачена втрата вантажу без слідів проникнення до транспортного засобу та без пошкодження пломби на ньому.

За таких обставин, викрадення частини вантажу - 120 блоків тютюнових виробів, яке сталося 21.05.2017 за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Кільцева, 68, є страховим випадком, передбаченим договором страхування.

З матеріалів справи вбачається, що у договорі страхування сторони домовились, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку відшкодування здійснити третім особам в розмірах і в строки, визначені умовами цього договору (п. 9.4.4).

Відповідно до статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Отже, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, спричинених непереборною силою. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, не зумовленого непереборною силою, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняє перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

З наявної у матеріалах справи товарно-транспортної накладної № від 20.05.2017 вбачається, що вантажем, який прийнятий до перевезення є тютюнові вироби у кількості 1 110 коробів, загальною масою 13,413 тон. Отже, вантаж був прийнятий перевізником у належному порядку, про що свідчать підписи та печатки відповідальних осіб.

Водночас, за актом приймання продукції за кількістю та якістю від 21.05.2017 при відкритті автомобіля перевізника була виявлена недостача продукції у кількості 120 коробів.

Отже, враховуючи ст. 314 ГК України, ст. 924 ЦК України, правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-2086цс15, саме ВКФ "Надежда" є зобов'язаною стороною у відшкодуванні збитків, заподіяних власнику вантажу - ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн".

Відповідно до п.п. 4.1 - 4.3.2 Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім цивільної відповідальності власників наземного, повітряного, водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) ПрАТ "СК "УСГ", зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України за № 1550767 від 26.08.2005 (далі - Правила), страховим ризиком згідно цих Правил є ризик завдання шкоди третім особам внаслідок діяльності страхувальника, а страховим випадком - є настання відповідальності страхувальника за шкоду, завдану третім особам внаслідок діяльності страхувальника. При цьому страховий випадок вважається таким, що настав, якщо відповідальність страхувальника за шкоду, завдану третім особам визнано судом або визнано страховиком, страхувальником та третьою особою за взаємною згодою.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Суд першої інстанції прийняв до уваги вартість однієї тисячі сигарет FA053971.04 Marlboro (Red FWD), яка відповідно до накладної ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" № НОМЕР_1 від 17.04.2017 складає 1 055,136 грн. та кількість сигарет в одному коробі - 10 000 тис сигарет. Отже, вартість одного коробу становить 10 551,36 грн., а вартість втрачених 120 коробів сигарет Marlboro (Red FWD) - 1 266 163,20 грн.

При цьому, місцевим господарським судом враховано, що договором добровільного страхування була встановлена франшиза у сумі 10 000,00 грн. (п. 1.2.2), з урахуванням чого, відповідач повинен сплатити третій особі суму страхового відшкодування, яка становить 1 256 163,20 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що умовами п. 6.1.4.3 договору страхування визначено обмеженням відповідальності перевізника перед третіми особами, яка передбачена Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до Протоколу якої Україна приєдналась 16.10.2012, а не розмір страхового відшкодування, яке страховик зобов'язаний сплатити внаслідок настання страхового випадку, як помилково вказує відповідач.

Відповідно до пункту 1 статті 1 розділу 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась 01.08.2006, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Водночас, відповідно до п. 12.2 договору страхування загальний розмір страхового відшкодування визначається з розміру шкоди, яку завдано третій особі, з урахуванням чинного законодавства України, міжнародних актів, конвенцій, угод, тощо.

Таким чином, обмеження відповідальності перевізника під час здійснення внутрішніх перевезень на території України визначені нормами законодавства України.

Пунктом 136 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 401 від 27 червня 1969 встановлено, що автотранспортні підприємства або організації відшкодовують збитки, заподіяні при перевезенні вантажів, зокрема, в розмірі дійсної вартості втраченого або невистачаючого вантажу.

При цьому, пункт 12.4.1 договору страхування (розділ 12 визначення порядку і умов виплати страхового відшкодування) встановлює обмеження виплати страхового відшкодування лише розміром субліміту, вказаного у п.п. 1.2.2, 1.2.4 договору.

Зазначений розмір субліміту був врахований позивачем при розрахунку суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті третій особі, що спростовує доводи апелянта про те, що стягнення суми страхового відшкодування в сумі 1 256 163,20 грн. є незаконним, а у відповідності до п. 6.4.1.3. договору його розмір повинен дорівнювати 440 182,25 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що страхове відшкодування має бути сплачене власнику вантажу у сумі 1 256 163,20 грн.

Одночасно колегією суддів враховано, що відповідно до приписів ст. 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору (ч. 2).

Договором добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 25.01.2017, укладеного між сторонами передбачено, що вигодонабувачем за договором є фізичні або юридичні особи, які можуть зазнати збитків в результаті настання страхового випадку.

Відтак, згідно наведених приписів норм права, з урахуванням умов договору щодо виплати страхового відшкодування особі, якій страхувальником було спричинено майнову шкоду, позивач має право вимагати від відповідача виконання взятого ним за умовами договору зобов'язання зі сплати страхового відшкодування особі, якій страхувальником було спричинено шкоду, а відповідач зобов'язаний його виконати у спосіб, зазначений у позові, оскільки такий спосіб було передбачено умовами взятого відповідачем зобов'язання.

Таким чином обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не суперечить чинному законодавству.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.12.2013 у справі №910/2578/13, від 21.06.2017 у справі №910/14091/16.

Щодо доводів апелянта про те, що станом на момент винесення рішення у справі, а саме на 19.03.2018, досудове розслідування кримінального провадження №0001887 триває, а обставини, за яких стався випадок встановити не представляється можливим, а слідчий Крепков Д.В. не перевіряв жодних обставин, а вніс відомості по даному випадку до Єдиного реєстру досудових розслідувань зі слів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що дані доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, зокрема, з постанови слідчого вбачається, що ознаки таємного пошкодження навісного замку та скоби дверей причепу автомобіля були встановлені в ході проведення невідкладних слідчих дій на місці скоєння злочину 21.05.2017.

Крім того, обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування пов'язується з настанням страхового випадку, а не з завершенням кримінального провадження по факту крадіжки та винесенням вироку в кримінальній справі.

Твердження апелянта про те, що згідно з поясненнями водія та охоронника вантаж прибув у пункт призначення в справному транспортному засобі/вагоні/контейнері, без слідів проникнення та з непорушеною пломбою/замком/печаткою вантажовідправника, що у відповідності до п. 5.2.25 договору страхування є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування були предметом дослідження місцевого господарського суду, з висновками якого погодилась колегія суддів апеляційної інстанції.

Щодо доводів апелянта про незалучення судом першої інстанції до участі у справі слідчого Броварського ВП ГКНП в Київський області Крепкова Д.В., ТОВ «НП Логістик», ТОВ «Агентство комплексної безпеки - Охоронна фірма» в якості третіх осіб, колегія суддів зазначає, що як вже було зазначено судом першої інстанції, рішення суду у даній справі не вплине на права та обов'язати зазначених осіб, ці особи не будуть наділені новими правами та на них не будуть покладені нові обов'язки у майбутньому, що відповідає вимогам господарського процесуального закону.

Твердження відповідача щодо незаконності та безпідставності стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки факт настання страхового випадку є доведеним, а сума страхового відшкодування підлягає сплаті ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ТОВ "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшн" в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Доводи позивача та третьої особи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/18954/17.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Щодо розподілу судових витрат на оплату послуг адвоката в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

30.05.2018 до Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів, що підтверджують угоду сторін про надання професійної правничої допомоги під час ведення справи №910/18954/17 у Київському апеляційному господарському суді.

13.08.2018 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії звіту №02/2018 до договору про надання правової допомоги №01/3107/2017 від 31.07.2017.

22.08.2018 від представника відповідача надійшли заперечення проти клопотання позивача про долучення документів в якому відповідач заперечує проти вищевказаного клопотання позивача та просить відмовити в повному обсязі ВКФ «Надежда» щодо стягнення з ПАТ «СК «УСГ» суми в розмірі 30 000,00 грн.

У даному випадку, представником позивача підтверджено правовий статус адвоката, якому здійснено оплату та додані докази фактичного перерахування йому коштів.

Відтак, в матеріалах справи міститься договір надання правової допомоги № 01/3107/2017 від 31.07.2017, укладений між ВКФ "Надежда" та Адвокатським об'єднанням "Правопорядок", відповідний ордер на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Бєлокриницьким А.О. серія ХВ №000057 від 03.05.2018, додаткова угода № 3 від 03.05.2018 до договору про надання правової допомоги №01/3107/2017 від 31.07.2017, докази оплати правничої допомоги позивачем - копія платіжного доручення № 440 від 16.05.2018 на суму 30 000,00 грн., копія звіту №02/2018 до договору про надання правової допомоги №01/3107/2017 від 31.07.2017.

Зі звіту №02/2018 до договору про надання правової допомоги №01/3107/2017 від 31.07.2017 вбачається, що адвокатом була надана правова допомога у формі:

- 20.04.2018 вивчення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 - 1 год. - 1800,00 грн.;

- 24.04.2018 підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 4 год. 7200,00 грн.;

- 11.05.2018 надсилання засобами поштового зв'язку відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи та до Київського апеляційного господарського суду - 2/3 год. - 1200,00 грн.;

- 23.05.2018 складання клопотання позивача про долучення документів, що підтверджують витрати на правову допомогу у справі - 1 год. - 1800,00 грн.;

- 28.05.2018 надсилання засобами поштового зв'язку клопотання про долучення документів, що підтверджують витрати на правову допомогу у справі, учасникам справи та до Київського апеляційного господарського суду - 2/3 год. 1200,00 грн.;

- 30.05.2018 участь адвоката в судовому засіданні у Київському апеляційному господарському суді - 2 год. - 3600,00 грн.;

- 27.06.2018 участь адвоката в судовому засіданні у Київському апеляційному господарському суді - 2 год. - 3600,00 грн.;

- 02.07.2018 аналіз судової практики з приводу стягнення суми страхового відшкодування на користь третьої особи - 1 год. - 1800,00 грн.;

- 02.07.2018 підготовка додаткових пояснень з приводу стягнення суми страхового відшкодування на користь третьої особи - 2 год. - 3600,00 грн.;

- 02.07.2018 надсилання засобами поштового зв'язку додаткових пояснень з приводу стягнення суми страхового відшкодування на користь третьої особи учасникам справи та Київському апеляційному господарському суду - 2/3 год. - 1200,00 грн.;

- 03.07.2018 участь адвоката в судовому засіданні Київському апеляційному господарському суді - 2 год. - 3600,00 грн.;

- 25.07.2018 участь адвоката в судовому засіданні Київському апеляційному господарському суді - 2 год. - 3600,00 грн.;

- 22.08.2018 участь адвоката в судовому засіданні Київському апеляційному господарському суді - 2 год. - 3600,00 грн.

Всього 37800,00 грн. та зазначено, що сторони дійшли згоди, що належних до сплати Адвокатському об'єднанню за надання професійної правничої допомоги у судовій справі №910/18954/17, яка знаходиться на розгляді у Київському апеляційному господарському суді, визначається відповідно до умов Додаткової угоди № 3 до договору про надання правової допомоги №01/3107/2017 від 31.07.2017 та становить 30 000,00 грн.

У той же час, відповідно до положень постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (п. 6.5), господарський суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 3 від 03.05.2018 до договору про надання правової допомоги №01/3107/2017 від 31.07.2017, позивач доручив Адвокатському об'єднанню представництво інтересів, надання професійної правничої допомоги та підготовку всіх необхідних процесуальних документів у справі №910/18954/17, що знаходиться на розгляді у Київському апеляційному господарському суді.

Додаткова угода є невід'ємною частиною договору (п. 4).

Враховуючи те, що в договорі передбачена вартість однієї години роботи адвоката 1800,00 грн., колегія суддів не вважає поданий розрахунок послуг адвоката в суді апеляційної інстанції та витрат обґрунтованим, оскільки він є завищеним та становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу справедливого розподілу витрат при розгляді справи.

Оскільки адвокату доручалось представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції, надання професійної правничої допомоги та підготовка процесуальних документів і такі витрати як надсилання засобами поштового зв'язку документів (3 рази по 1200,00 грн.) не є правничою допомогою адвоката.

В розрахунок адвокатських витрат колегією суддів враховано:

- вивчення апеляційної скарги (1800,00 грн.);

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу (1800,00 грн., з урахуванням того, що позиція у справі вже сформована позивачем, відзив складається з 9 аркушів, з яких 3 аркуша опис обставин справи, опис апеляційної скарги та дублювання висновків суду першої інстанції);

- складання клопотання про долучення документів, що підтверджують витрати на правничу допомогу (600,00 грн., з урахуванням того, що воно за змістом є фактично супровідним листом з текстом на 1 аркуші);

- підготовка додаткових пояснень щодо стягнення суми на користь третьої особи (1200,00 грн., з урахуванням вже наявної позиції щодо стягнення суми та лише її узагальненням в одному документі);

- участь у судових засіданнях Київського апеляційного господарського суду (1800,00 грн., з урахуванням того, що загальний час засідань, що відбулись 30.05.2018, 27.06.2018 та 25.07.2018 не перевищив 1 години, а судове засідання 03.07.2017 не відбувалось).

Витрати на аналіз судової практики 02.07.2018 (1 година) на суму 1800,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем правова позиція з посиланням на судову практику була сформована в суді першої інстанції, і в суді першої інстанції послуги адвоката в цій частині судом задоволені в повному обсязі.

За таких обставин, відшкодування відповідачем понесених позивачем адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності і тому підлягає зменшенню і стягненню з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції у загальній сумі 7200,00 грн., з відмовою у задоволенні решти витрат на послуги адвоката.

Аналогічна позиція щодо відшкодування витрат на адвокатські послуги, виходячи з принципів реальності, розумності та співмірності викладена у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/18954/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 у справі №910/18954/17 залишити без змін.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Виробничо-комерційної фірми "Надежда" (61009, м. Харків, вул. С. Орєшкова, буд. 12, ) 7200,00 грн. витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

6. Матеріали справи №910/18954/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала