ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р. Справа № 922/3388/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В. , суддя Россолов В.В.

при секретарі судового засідання Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Квіцінська А.І.

Алісултанова І.Б.

1-го відповідача - Шульжук Т.Р.

2-го відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду заяву АК "Харківобленерго" (вх. № 1642Х/1) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15

за позовом АК "Харківобленерго", м. Харків,

до 1) КП "Харківводоканал", м . Харків;

2) ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик", м. Київ,

про стягнення 19 838 732,68 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.07.2015 (суддя Добреля Н.С.) позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" на користь акціонерної компанії "Харківобленерго" вартість електричної енергії в розмірі 19 625 004,84 грн з яких: (тарифна складова - 16 354 170,70 грн та ПДВ 20% - 3 270 834,14 грн), перевищення договірних величин споживання електричної потужності - 10 623,48 грн. Стягнуто з комунального підприємства "Харківводоканал" на користь акціонерної компанії "Харківобленерго" плату з компенсації перетікання реактивної енергії у розмірі 203104,36 грн з яких:(тарифна складова за КРЕ - 169 253,63 грн та ПДВ 20% - 33 850,73 грн), 73 080,00 грн судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 по справі №922/3388/15 (головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.) апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 21.07.2015 у справі № 922/3388/15 скасовано в частині стягнення з комунального підприємства "Харківводоканал" на користь акціонерної компанії "Харківобленерго" вартості електричної енергії в розмірі 19 625 004,84 грн та в цій частині припинено провадження у справі. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 21.07.2015 у справі № 922/3388/15 залишено без змін.

У жовтні 2017 року акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі №922/3388/15, в якій просила, з урахуванням поданих уточнень, скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 в частині припинення провадження у справі про стягнення вартості електричної енергії у розмірі 19625004,84 грн та задовольнити вимоги в цій частині, в іншій частині залишити зазначену постанову без змін.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі №922/3388/15 позивач посилався на те, що підставою для часткового скасування рішення господарського суду Харківської області від 21.07.2015 у справі № 922/3388/15 та припинення провадження у справі в цій частині, був договір про переведення боргу № 169/7-УТ/15 від 31.07.2015, укладений між комунальним підприємством "Харківводоканал", товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" та акціонерною компанією "Харківобленерго". Цим договором регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони - первісного боржника (комунального підприємства "Харківводоканал") на нового боржника (товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик") у зобов'язаннях, що виникли за договором про постачання електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008, укладеного між акціонерною компанією "Харківобленерго" та комунальним підприємством "Харківводоканал" в частині заборгованості за спожиту електричну енергію у квітні 2015 року на суму 19625004,84 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі № 922/4819/16 за позовом Національного антикорупційного бюро України до акціонерної компанії "Харківобленерго", комунального підприємства "Харківводоканал" та товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" визнано недійсним договір про переведення боргу від 31.07.2015 № 169/7-УТ/15.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 в задоволенні заяви акціонерної компанії "Харківобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що сам факт наявності рішення господарського суду про визнання недійсним договору про переведення боргу від 31.07.2015 №169/7-УТ/15 не є нововиявленою обставиною в розумінні пункту 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю ознак їх істотності для вирішення даного господарського спору, та не має преюдиціального значення в рамках даного провадження.

Постановою Верховного суду від 02.07.2018 касаційну скаргу акціонерної компанії "Харківобленерго" на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 задоволено частково. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 у справі №922/3388/15 скасовано. Справу №922/3388/15 направлено на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2018 відкрито провадження за заявою АК "Харківобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15. Встановлено учасникам процесу строк для подання пояснень в обґрунтування своє правової позицію у справі до 30.08.2018. Призначено розгляд заяви на 04.09.2018.

03.09.2018 КП «Харківводоканал» звернулось з клопотанням про передачу справи № 922/3388/15 до господарського суду Запорізької області, посилаючись на положення п. 8 ч. ст. 20, ч. 9 ст. 30 ГПК України.

За змістом вказаних норм, господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство за місцезнаходженням боржника.

КП «Харківводоканал» у своєму клопотанні обґрунтовує необхідність передачі справи до господарського суду Запорізької області тим, що постановою господарського суду Запорізької області від 20.04.2017 по справі № 908/702/17 ТОВ «ФК «Трансфербутик» (другий відповідач по даній справі) було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено голову ліквідаційної комісії.

06.09.2018 представником подані письмові пояснення в обґрунтування клопотання про передачу справи № 922/3388/15 до господарського суду Запорізької області.

06.09.2018 представником АК Харківобленерго» також подані пояснення, в яких він заперечував проти задоволення клопотання 1-го відповідача про передачу справи № 922/3388/15 до господарського суду Запорізької області.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, вирішила у його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

ТОВ «ФК «Трансфербутик» був залучений як співвідповідач у справі ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 за клопотанням КП "Харківводоканал". Між тим, позивачем майнові вимоги пред'явлені лише до КП "Харківводоканал", майнової вимоги до ТОВ «ФК «Трансфербутик» у даному спорі не існує. Оскільки пред'явлення матеріально-правової вимоги через суд є питанням факту, колегія суддів констатує, що залучення даного товариства до участі у справі в якості співвідповідача не тотожне пред'явленню до цього підприємства матеріально-правової вимоги. Доказом відсутності вимоги є й той факт, що апеляційним судом при винесені рішення не було стягнено жодних сум з ТОВ «ФК «Трансфербутик».

Крім того, колегія суддів враховує, що на даний час спір вирішений по суті, мається остаточне судове рішення, яке набрало чинності. Провадженням у даній справі на час вирішення клопотання є розгляд заяви про перегляд остаточного рішення за нововиявленими обставинами, а не вирішення будь-яких майнових вимог. Оскільки предметом розгляду у провадженнях з поновлення платоспроможності або визнання банкрутом є майнові і визначені законом матеріально-правові вимоги, на даний час відсутні будь-які вимоги, які можуть бути розглянуті в процедурі банкрутства ТОВ «ФК «Трансфербутик».

З наведеного випливає і інша, суттєва для вирішення клопотання обставина. Так, провадженням у даній справі на час вирішення клопотання є розгляд заяви про перегляд остаточного рішення за нововиявленими обставинами. Відповідно до приписів ч.15 ст. 32 ГПК України судом, повноважним здійснювати такий перегляд є той самий склад суду, який виносив судове рішення. Жодний інший суд, в тому числі суд, який розглядає справу про банкрутство ТОВ «ФК «Трансфербутик», не є компетентним судом з розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на наведене, підстави для передачі справи № 922/3388/15 на розгляд іншому суду відсутні, в силу чого колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання про передання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами на розгляд господарського суду Запорізької області.

06.09.2018 представником АК «Харківобленерго» подані письмові пояснення в обґрунтування своєї позиції по справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2018 оголошено про перерву розгляді справи до 06.09.2018.

В судовому засіданні 06.09.2018 представник АК "Харківобленерго" підтримав заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просив її задовольнити.

Представник 1-го відповідача в судовому засіданні 06.09.2018 та у наданих письмових поясненнях проти доводів заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами , просив залишити її без задоволення.

В судове засідання, призначене на 06.09.2018, представник 2-го відповідача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

В цій частині колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що зазначена ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2018, яка була направлена на адресу: 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 3, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як місцезнаходження в юридичної особи, була повернута до суду органами зв'язку з позначкою "адресат вибув".

До повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи вважаються належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

З урахуванням викладеного та як вбачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції було вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення 2-го відповідача про призначення справи до розгляду..

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.06.2018 у справі № 910/17797/17.

Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; в силу чого процесуальна бездіяльність 2-го відповідача не повинна ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб'єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Відповідно до положень статті 325 Господарського процесуального кодексу України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду;

3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду.

Обговоривши доводи заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників учасників справи, які прибули в судове засідання, колегія суддів вважає заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставою для перегляду судового рішення є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України).

Днем встановлення нововиявлених обставин, про які йдеться в п.1 ч.2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомими заявникові.

У поданій заяві АК «Харківобленерго» вказує, що в обґрунтування свого рішення про припинення провадження у справі в частині стягнення з комунального підприємства "Харківводоканал" на користь акціонерної компанії "Харківобленерго" вартості електричної енергії в розмірі 19 625 004,84 грн Харківський апеляційний господарський суд посилався на укладений між комунальним підприємством "Харківводоканал", товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" та акціонерною компанією "Харківобленерго" договір про переведення боргу № 169/7-УТ/15, і на підставі цього договору прийшов до висновку про те, що боржником на суму 19 625 004,84 грн є саме ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик".

Опираючись на цей висновок, апеляційний суд відмовив у стягненні вказаної суми боргу з КП "Харківводоканал".

У якості підстав для перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами АК «Харківобленерго» зазначає, що Харківський апеляційний господарський суд постановою від 13.09.2017 у справі №922/4819/16 визнав недійсним договір про переведення боргу від 31.07.2015 №169/7-УТ/15, укладений між комунальним підприємством "Харківводоканал" (ідентифікаційний код 03361715), товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" (ідентифікаційний код 32531107) та акціонерним товариством "Харківобленерго" (ідентифікаційний код 00131954). Рішення набуло чинності. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України факт визнання вказаного договору недійсним є підставою для перегляду постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15 за нововиявленими обставинами.

Вищезазначені обставини, вказані позивачем в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтверджуються і матеріалами справи.

Так, в обґрунтування постанови від 07.10.2015 Харківський апеляційний господарський суд, зокрема, посилався на те, що враховуючи викладене та те, що у зв'язку з укладанням договору між КП "Харківводоканал", ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" та АК "Харківобленерго" про переведення боргу № 169/7-УТ/15, зобов'язання у відношенні КП "Харківводоканал", що виникли за договором №1.01 від 03.01.2008 у квітні 2015 року на суму 19 625 004,84 грн., та є предметом спору у цій справі, перейшли до нового боржника - ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик", що вказує на відсутність предмета спору у розумінні п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі №922/4819/16 визнано недійсним договір про переведення боргу від 31.07.2015 №169/7-УТ/15, укладений між комунальним підприємством "Харківводоканал" (ідентифікаційний код 03361715), товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" (ідентифікаційний код 32531107) та акціонерним товариством "Харківобленерго" (ідентифікаційний код 00131954).

Колегія суддів звертає увагу на те, що виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, з рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004, процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є - скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Враховуючи наведені обставини визнання недійсним договору про переведення боргу від 31.07.2015 №169/7-УТ/15, укладеного між комунальним підприємством "Харківводоканал" (ідентифікаційний код 03361715), товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Трансфербутик" (ідентифікаційний код 32531107) та акціонерним товариством "Харківобленерго", наявність якого стала підставою припинення провадження у даній справі щодо вартості електричної енергії в розмірі 19625004,84 грн, а також положення пункту 3 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви АК «Харківобленерго» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15.

Крім того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 02.07.2018 у даній справі апеляційним судом під час розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15 не враховано, що акціонерна компанія "Харківобленерго" як нововиявлену обставину визначає не саме рішення господарського суду, а встановлений за цим рішенням факт недійсності договору про переведення боргу від 31.07.2015 №169/7-УТ/15.

Тобто, нововиявленою обставиною у даній справі є не подія у вигляді рішення, а обставина, яка цим рішенням встановлена.

Таким чином, виходячи з норм статті 236 Цивільного кодексу України, обставина існувала на момент винесення рішення Харківським апеляційним господарським судом від 07.10.2015, яке є предметом перегляду за заявою акціонерної компанії "Харківобленерго", однак в контексті статті 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) стала відомою при винесенні рішення в межах справи №922/4819/16.

У постанові Верховного Суду у даній справі відзначено, що наведені заявником обставини містять наявність всіх складових для надання їм статусу нововиявлених: по-перше, існування їх на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду цієї справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Колегія суддів погоджується із вищенаведеними висновками ВС, крім того, вони є обов'язковими при новому вирішенні спору згідно приписів ч.1 ст. 316 ГПК України.

Таким чином, наведені заявником обставини є нововиявленими і тягнуть необхідність перегляду рішення апеляційного суду.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 4 статті 325 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 320 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд приймає постанову - якщо переглядалася постанова суду.

Положеннями частини 2 статті 325 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при перегляді судових рішень за нововиявленими обставинами справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Відповідно пункту 9 до Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 03.01.2008 між сторонами - акціонерною компанією "Харківобленерго" та комунальним підприємством "ВТП "Вода" було укладено договір на постачання електричної енергії № 1.01.

Згідно рішення 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 577/11 Комунальне підприємство "ВТП "Вода" було перейменовано у комунальне підприємство "Харківводоканал".

Даний договір, відповідно до пункту 9, був пролонгований на 2015 рік.

Станом на 01.05.2015 у комунального підприємства "Харківводоканал" перед акціонерною компанією "Харківобленерго" склалася заборгованість у розмірі 19354170,70 грн - вартість електричної енергії (тарифна складова - 16354170,70 грн та ПДВ 20 % - 3270834,14 грн; плата з компенсації перетікання реактивної енергії (далі - КРЕ) у розмірі 203104,36 грн (тарифна складова за КРЕ - 169253,63 грн та ПДВ 20 % - 33850,73 грн); перевищення договірних величин споживання електричної потужності - 10623,48 грн.

Згідно Закону України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР та "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії з питання регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (зі змінами та доповненнями) (Правила), договір є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Зокрема, укладення договору означає, що між сторонами досягнуто згоди з усіх його умов.

Відповідно до пункту 7 статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору про постачання електричної енергії від 29 червня 2006 року, пунктом 2.2.2 якого передбачено, що постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням розділів 6, 7 договору, відповідно до додатка 1 "Договірні величини споживання" та додатка 2 "Порядок розрахунків".

Пунктом 2.3.1 договору передбачений обов'язок відповідача виконувати його умови, та пунктом 2.3.3 обов'язок щодо своєчасної оплати позивачу вартості електричної енергії та інших нарахувань згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до пп. 2.3.4 договору відповідач повинен здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 4А "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії". При укладанні договору сторони дійшли згоди та підписали додаток № 4А ("Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії").

У суму заборгованості за вартість КРЕ включений податок на додану вартість. ПДВ нараховується відповідно до Розділу 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 5 додатка 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії.

Згідно пункту 5 додатка 2 до договору про постачання електричної енергії споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду. Цей рахунок має бути оплачений протягом 10 банківських днів з дня його отримання.

Матеріали справи свідчать, що станом на 01.05.2015 за квітень 2015 року у відповідача перед позивачем склалася заборгованість у розмірі 19354170,70 грн. - вартість електричної енергії (тарифна складова - 16354170,70 грн. та ПДВ 20 % - 3270834,14 грн; плата з компенсації перетікання реактивної енергії (далі - КРЕ) у розмірі 203104,36 грн. (тарифна складова за КРЕ - 169253,63 грн. та ПДВ 20 % - 33850,73 грн.); перевищення договірних величин споживання електричної потужності - 10623,48 грн.

В цій частині колегія суддів звертає увагу, що розмір заборгованості був визнаний відповідачем (КП «Харківводоканал») при розгляді спору судом апеляційної інстанції, про що свідчать письмові пояснення відповідача та зміст договору про переведення боргу. Так, в тексті даного договору КП «Харківводокал», по-перше, визнає себе первісним боржником, зазначаючи при цьому, що наявність даної заборгованості в розмірі 19 625 004,84 грн підтверджується актом звіряння розрахунків від 08.06.2015, по-друге, представник КП «Харківводокал» неодноразово в судових засідання визнавав дану заборгованість перед АК "Харківобленерго".

Згідно ч.1 ст. 75 ГПК України визнані факти не підлягають доведенню.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 19354170,70 грн. грн. вартості електричної енергії є обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані 1-м відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів зазначає, що безпідставним є посилання КП «Харківводоканал» на рішення господарського суду м. Києва по справі № 910/11031/16 за позовом АТ «Харківобленерго» до ТОВ «ФК «Трансфербутик».

Так, в даній справі предметом та підставою позову є невиконане КП «Харківводоканал» зобов'язання саме за договором про постачання електричної енергії № 1,01, в той час як по справі № 910/11031/16 підставою позову був інший договір - договір про переведення боргу, який у подальшому був визнаний недійсним постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі № 922/4819/16. Враховуючи диспозитивність цивільних правовідносин, в тому числі захист власних прав, ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" може самостійно захистити свої права у правовідносинах, що виникли у зв'язку із визнанням договору переведення боргу недійсним.

За таких умов твердження КП "Харківводоканал" про порушення майнових прав та інтересів ТОВ "Фінансова компанія "Трансфербутик" в разі задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, є безпідставним.

З огляду на викладене, заява АК "Харківобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15 підлягає задоволенню, а сума боргу - стягненню з боржника.

Колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи, 04.09.2018, надійшла заява позивача про зміну його назви з акціонерної компанії на акціонерне товариство "Харківобленерго", тому в подальшому суд застосовує вказану назву.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів опирається на приписи ст. 129 ГПК України.

В частині розподілу витрат на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду від 18.04.2018 про відмову в перегляді рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 315 ГПК України це питання відноситься до виключної компетенції суду касаційної інстанції, тому не може бути вирішено даним складом суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 269, 270, 325 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву акціонерної компанії "Харківобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15 задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15 скасувати в частині скасування рішення господарського суду Харківської області від 21.07.2015 у справі № 922/3388/15 в частині стягнення з комунального підприємства "Харківводоканал" на користь акціонерного товариства "Харківобленерго" вартості електричної енергії в розмірі 19 625 004,84 грн та прийняти нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, , п/р 5522 у АТ "Банк Золоті Ворота", МФО 351931) на користь акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 07 у філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823; ) вартість електричної енергії в розмірі 19 625 004,84 грн.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15 залишити без змін.

Стягнути з комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2, , п/р 5522 у АТ "Банк Золоті Ворота", МФО 351931) на користь акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р 5 в АТ "Райфайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805.) судовий збір в сумі 80388,00 грн. за подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 922/3388/15.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 10.09.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Тихий П.В.

Суддя Россолов В.В.